ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/6912/19                                Головуючий суддя І інстанції Шевченко Г. С.
Провадження № 22-ц/818/2210/20                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про повернення безпідставно набутого майна (коштів)

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року                             м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді - Яцини В.Б.
суддів:                 - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря : Семикрас О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1  - адвоката Богомолова Олексія Олексійовича на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Шевченко Г.С., у цивільній справі за позовом Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття,
встановив:
31 жовтня 2019 року Харківський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку у Харківському міському центрі зайнятості як безробітний з 11 вересня 2018 року, 26 квітня 2019 року повідомив про факт отримання ним 22 березня 2019 року свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, з порушенням строку, встановленого п.п. 4 п. 2 ст. 44 Законе України «Про зайнятість населення». У зв`язку з цим, в період з 22 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року відповідач незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 5 022 грн. 53 коп. Добровільно повернути отримані кошти відповідач відмовився, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 5 022 грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського міського центру зайнятості вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 5 022,53 (п`ять тисяч двадцять дві) грн. 53 коп.
В апеляційній скарзі адвокат Богомолов О.О. просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій.
Вказав, що суд безпідставно відхилив аргумент відповідача про те, з заявленого позову Харківського міського центру занятості, не зрозуміло, яку майнову шкоду заподіяв Відповідач - ОСОБА_1 ; суд не звернув уваги на те, що фактично ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 10.04.2019 року, а не в день складання присяги 22.03.2019; суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 ще 10.04.2019 року під час відвідання комісію з довготривалого безробіття повідомив, що ним складено присягу Адвоката, а свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, ним буде надано в Харківській міський центр занятості після отримання по Новій пошті; суд відхилив доводи ОСОБА_1 , що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності, зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України в справі №820/6324/17 (адміністративне провадження №К/9901/50934/18, №К/9901/51065/18) від 28.03.2019 року.
Вказав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав доводи відзиву на позовну заяву. Зауважує, що дійсно 22.03.2019 року ним була складена присяга Адвоката України в Раді адвокатів Донецької області. Однак в супереч ст.12 Закону № 5076, відповідачу не було видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю в день складення іспиту та складення присяги. Як було повідомлено в Раді адвокатів, свідоцтва не були доставлені з технічних причин. Крім того, Рада адвокатів повідомила, що при надходженні свідоцтв, повідомить про це осіб, які склали присягу адвоката. У зв`язку з чим, 05.04.2019 Відповідача повідомили про надходження свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та запропонували з`явитися до Ради адвокатів Донецької області, за адресою м. Краматорськ, вул. Дружби, буд.9 для отримання свідоцтва або направити письмо електронною поштою, на сайт Ради адвокатів з пропозицією надіслання свідоцтва по пошті. В той же день ОСОБА_1 за допомогою електронної пошти направив електронного листа на офіційну поштову скриньку Ради адвокатів Донецької області - office@sa.dn.ua, з пропозицією надіслати останньому свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю.
Зазначив, що 08.04.2019 з Ради адвокатів Донецької області повідомили, що свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Відповідача та ордерну книжку направлено на відділення Нової пошти №25, що розташоване за адресою: м. Харків, пр.Тракторобудівників, 57. 10.04.2019 об 14 год. 10 хв. під час відвідання комісію з довготривалого безробіття Відповідач - ОСОБА_1 повідомив, що ним очікується отримання свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, яке ним буде надано в Харківській міський центр занятості після отримання по Новій пошті. Зазначені відомості були занесені до Додатку 1 до персональної картки ОСОБА_1 «Відвідування центру занятості, надання послуг, рекомендації щодо сприяння працевлаштування», (а.с.6)
В той же день Відповідач отримав в відділені Нової пошти №25 свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю на своє ім`я та ордерну книжку. В подальшому, в той же день, 10.04.2019, копія свідоцтва на право зайняття адвокатської діяльності була надана до Харківського міського центру зайнятості населення.(а.с.6). В подальшому, Відповідач - ОСОБА_1 визначившись з формою адвокатської діяльності та увійшов до Адвокатського об`єднання «Богомолов та партнери». Зміни про вхід ОСОБА_1 до АО «Богомолов та партнери», підтверджується статутом та протоколом засідання Ради об`єднання від 25.04.2019. 26.04.2019 ОСОБА_1 повторно повідомив про це свого спеціаліста, та з власної ініціативи вирішив подати заяву про зняття останнього з реєстрації як безробітного, (а.с.7, 8, 11). В той же день, ОСОБА_1 подана заява про внесення його до Єдиного реєстру адвокатів України. Відомості про реєстрацію відповідача як адвоката з`явилися в ЄРАУ лише 22.05.2019. В зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 відповідно до ст. 1, 3, 4, 6, 11, 12, 15, 17, 19, 20, 21, 24, 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не міг здійснювати адвокатської діяльності.
Звертає увагу на те, що особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, відносяться згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до платників єдиного внеску. Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності. Зазначена позиція узгоджується з Законодавством України та міститься в постанові Верховного суду України в справі №820/6324/17 (адміністративне провадження №К/9901/50934/18, №К/9901/51065/18) від 28.03.2019 року.
Відзив на скаргу не надійшов.
       Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам оскаржене рішення суду у повній мірі відповідає. 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що адвокат не може вважатися незайнятою особою з часу отримання нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, незалежно від часу взяття її на облік органами ДФС України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, який відповідає матеріалам справи та нормам матеріального права.
Так, за змістом частини третьої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Пунктом 1 частин першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Згідно з ч.1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Згідно пункту 14.1.226 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Пунктом 1 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачена можливість зупинення права на заняття адвокатською діяльністю у разі подання адвокатом відповідної заяви.
Пунктом 8 частини першої статті 31 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
У статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено підстави припинення та поновлення права на заняття адвокатською діяльністю. Зокрема, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України (ч. 6 ст. 31 цього Закону).
Відповідно до п. 2.8 ст. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 26 від 17.12.2012 (із змінами) відомості, що підлягають внесенню до ЄРАУ, включаються до нього адміністратором бази даних ЄРАУ ради адвокатів регіону не пізніше дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону відповідної інформації, крім випадків, встановлених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та рішеннями Ради адвокатів України.
Згідно пп. 3.1.6 п. 3.1 ст. 3 Порядку до ЄРАУ вносяться такі відомості про адвокатів: інші відомості, передбачені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", рішеннями Ради адвокатів України або внесення яких вимагається командами програмного забезпечення бази даних ЄРАУ, в тому числі відмітки про сплату внесків та електронна адреса, є обов`язковими для внесення адміністраторами ЄРАУ.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі заяви від 11 вересня 2018 року ОСОБА_1 був зареєстрований в Харківському міському центрі зайнятості як такий, що має статус безробітного та шукає роботу (а.с. 9).
18 вересня 2018 року Харківським міським центром зайнятості відповідачу надано статус безробітного з 11.09.2018 року та призначено допомогу по безробіттю (а.с. 8).
       З копії Додатку № 1 до персональної картки №203918091100007 вбачається, що ОСОБА_1 попереджено про необхідність письмового повідомлення центру зайнятості про виїзд за межі України з метою працевлаштування чи провадження діяльності, спрямованої на отримання прибутку в період пошуку роботи, що підтверджується підписом відповідача. 
За період з 18 вересня 2018 року по 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 була призначена виплата допомоги по безробіттю у розмірі встановленому законодавством. 
26 квітня 2019 року відповідач звернувся до Харківського міського центру зайнятості з заявою про зняття його з реєстрації як безробітного з 26 квітня 2019 року та відмовою від послуг служби зайнятості у зв`язку з отриманням ним свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та наміром зареєструватися в Єдиному реєстрі адвокатів України. 
До вказаної заяви додана копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5400 від 22 березня 2019 року.
Харківським міським центром зайнятості на підставі п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. 
Згідно висновку акту № 63-інш. розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 13 серпня 2019 року, ОСОБА_1 не повідомив центр зайнятості про отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю протягом трьох робочих днів, з 22 березня 2019 року відносився до категорії зайнятого населення, не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Кошти, нараховані та перераховані ОСОБА_1 на його особистий рахунок як допомога по безробіттю з 22 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року в сумі 5 022,53 грн. підлягають поверненню. (а.с. 12)
Відповідно до копії довідки Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_1 сума нарахованого та перерахованого матеріальне забезпечення, яке підлягає поверненню, складає 5 022,53 грн. (а.с. 14)
Факт отримання вказаних коштів ОСОБА_1 не заперечує.
Згідно інформації з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 є діючим адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5400, виданого Радою адвокатів Донецької області 22 березня 2019 року (а.с 13).
Тобто, дата офіційного внесення відомостей до Єдиного державного реєстру адвокатів України, 22 березня 2019 року, є датою, що офіційно підтверджує відповідний статус, а можливі затримки у одержанні від Ради адвокатів відповідачем свого свідоцтва на дату втрати статусу безробітного не впливають і виходячи з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права, для третіх осіб не мають правового значення. 
Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю засвідчує право особи на заняття відповідною діяльністю і свідчить про те, що особа є само зайнятою, внаслідок чого виплати допомоги по безробіттю має бути припинена.
За ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або індивідуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
Згідно п. 14.1.226 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Таким чином, адвокату, який має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, надана законом можливість забезпечувати себе роботою самостійно, що відносить таку категорію громадян до зайнятого населення і виключає можливість продовження реєстрації як безробітної особи. 
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не мав права перебувати у статусі безробітного і отримувати виплати допомоги по безробіттю, оскільки отримання ним 22 березня 2019 року свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю є обставиною, яка впливає на умови виплати матеріального забезпечення і надання соціальних послуг, про яку відповідач не повідомив центр зайнятості у встановлений законом строк. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, працевлаштування безробітного.
Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
ОСОБА_1 було направлено листа-претензію про повернення коштів № ХМЦЗ-02-11324 від 13 серпня 2019 року, у якому відповідачу повідомлено про встановлення факту несвоєчасного повідомлення ним про обставини, що впливали на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, та вимогою повернути незаконно отримані кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання цього листа-претензії та копії наказу директора Харківського міського центру зайнятості № 518 від 13 серпня 2019 року щодо повернення відповідачем коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 22 березня 2019 року по 25 квітня 2019 року в сумі 5 022 грн. 53 коп. (а.с. 16).
Вказаний лист-претензія був отриманий ОСОБА_1 21 серпня 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення та підписом відповідача (а.с. 17). Проте, кошти відповідачем сплачені не були. 
Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд вже розглядав справу за позовом центру зайнятості до адвоката про стягнення коштів за схожих фактичних обставин (справа №750/9213/16-ц, постанова від 31.05.2018) і зробив висновок, що адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому відповідач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, незалежно від часу взяття її на облік органами Державної фіскальної служби України. Відповідач не скористалася своїм правом і не зупиняла дію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю при реєстрації та у період перебування на обліку як безробітна, а тому, не мала права на отримання статусу безробітної і призначення виплати допомоги по безробіттю.
В постанові від 19.12.2018 у справі № №802/1206/17-а (п.п. 57,  58 , 59) за позовом фізичної особи до центру зайнятості Верховний Суд дійшов висновку, що з моменту відновлення права на зайняття адвокатської діяльності позивач є самозайнятою особою, забезпечує себе роботою самостійно, а тому, не мав права на збереження статусу безробітного та допомоги по безробіттю.
Положеннями статей 6, 12, 31, 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що право особи на зайняття адвокатською діяльністю зберігається з моменту отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю до зупинення або припинення ним права на зайняття такою діяльністю.
Те, що позивач не взятий на облік в органах податкової служби як самозайнята особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки відповідно до Закону України "Про адвокатуру" та "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокат має право здійснювати адвокатську діяльність після отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та складання присяги адвоката України. Наявність зазначеного права чинним законодавством не пов`язано з реєстрацією адвоката в органах податкової служби як платника податків.
Суд першої інстанції правильно врахував, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі № 750/9213/16-ц та від 19.12.2018 р. у справі № 802/1206/17-а, згідно яких адвокат не може вважатися незайнятою особою з часу отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, незалежно від часу взяття на облік органами ДФС України.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується суд апеляційної інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому відповідач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, незалежно від часу взяття її на облік органами Державної фіскальної служби України.
Згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України, витяг з якого наявний у матеріалах справи, 22 березня 2019 року Радою адвокатів Донецької області відповідачу було видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Інформація про реєстрацію зупинення або припинення вказаної діяльності у зазначеному реєстрі відсутня (а.с. 13). Відповідачем належними доказами цих обставин не спростував.
Посилання у апеляційній скарзі на правовий висновок Верховного суду у справі № 820/6324/19 від 28.03.2019, колегією у даному випадку не враховуються, оскільки вона не є релевантною за обставинами справи, що наразі розглядається судом апеляційної інстанції. 
Судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Богомолова Олексія Олексійовича - залишити без задоволення.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                        В.Б.Яцина.

Судді                                                                                       І.В.Бурлака.

                                                                                               О.М.Хорошевський.