ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 6-а/572/4/20 пров. № А/857/11306/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                               Мікули О. І.,
суддів          -                                                       Курильця А. Р., Пліша М. А.,
з участю секретаря судового засідання –     Ратушної М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області  від 18 серпня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником у справі №1718/2-а-576/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Сарненському районі Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

суддя в 1-й інстанції – Березень Ю. В.,
час ухвалення рішення – 18.08.2020 року, 
місце ухвалення рішення – м. Сарни,
дата складення повного тексту рішення – не зазначена,

                                                           в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася із заявою в суд, в якій просила замінити позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 та замінити відповідача Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2011 року в справі №1718/2-а-576/11 зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Сарненському районі провести перерахунок до пенсії та її виплату ОСОБА_2 . Вказана постанова суду набрала законної сили. Не дочекавшись виконання рішення суду, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Заявниця, як онука та спадкоємець стягувача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 2020 року має право на спадкування неотриманих її бабцею сум пенсії, а тому просила заяву задовольнити. 
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області  від 18 серпня 2020 року у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником у справі №1718/2-а-576/11 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідно до виданого ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №91, спадщина, на яку видано свідоцтво, складається, зокрема, з нарахованої пенсії у розмірі 11817,46 грн на виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області  від 20 квітня 2011 року у справі №1718/2-а-576/11, зміненої постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року, а тому вона має законне право на отримання вищезазначеної пенсії. Звертає увагу, що у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №812/1038/14 Верховний Суд зазначив про підставність заміни сторони правонаступником на будь-якій стадії судового процесу, не обмежуючись лише розглядом справи. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про заміну сторони правонаступником задовольнити.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу - скасувати з таких підстав.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що питання заміни сторони її правонаступником на стадії виконання судового рішення повинно вирішуватись в порядку, передбаченому ст.379 КАС України, в тому числі за наявності доказів, що допомога була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак не отримана померлим, тому підстави для заміни стягувача правонаступником у справі №1718/2-а-576/11 відсутні.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з ч.1,4 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).
Ст.1219 ЦК України визначає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу.
Згідно зі ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.<…>. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.2,3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку підвищення до пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, необхідно вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести нарахування та виплату доплати до пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.39,51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Крім того, згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Ч.5 ст.15 цього Закону передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
У контексті наведених положень ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» необхідно зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених ст.39 цього Закону.
При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
Крім того, цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз. 2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»).
Враховуючи наведене вище, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №673/544/19, від 27 серпня 2020 року у справі №804/536/18, від 02 жовтня 2020 року у справі №169/380/17.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Сарненського районного суду Рівненської області  від 20 квітня 2011 року у справі №1718/2-а-576/11 визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області в частині перерахунку та виплати ОСОБА_2 доплати до пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.39,51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок доплати до пенсії   ОСОБА_2 та виплатити її, починаючи з 25 серпня 2010 року по 25 лютого 2011 року відповідно до ст.39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати з урахуванням виплачених сум. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_2 та виплатити її, починаючи з 25 серпня 2010 року по 25 лютого 2011 року відповідно до ст.51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням виплачених сум. У решті позовних вимог - відмовлено.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року постанову Сарненського районного суду Рівненської області від  20 квітня 2011 року у справі №1718/2-а-576/11 змінено, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_2 та виплатити її, починаючи з 25 серпня 2010 року по 25 лютого 2011 року: відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі двох мінімальних заробітних плат та відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням виплачених сум. У решті постанову залишено без змін, тобто вказана постанова є такою, що набрала законної сили.
Станом на 27 липня 2020 року (день звернення ОСОБА_1 із заявою про заміну стягувача правонаступником) постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у справі 1718/2-а-576/11 є невиконаною, доказів протилежного суду не представлено.
Також встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її спадкоємцем за законом є її онука – ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сарненської районної державної нотаріальної контори  29 січня 2020 року ОСОБА_3 у спадковій справі №143/2016.
Відповідно до вищезазначеного Свідоцтва про право на спадщину від 29 січня 2020 року, спадщина, на яку видано свідоцтво складається, зокрема, з нарахованої пенсії 11817,46 грн на виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від  20 квітня 2011 року у справі №1718/2-а-576/11 зміненої постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що заява про заміну стягувача ОСОБА_2 у справі №1718/2-а-576/11 на її правонаступника – ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується факт того, що ОСОБА_1 є онукою померлої ОСОБА_2 , а також її спадкоємцем за законом, тобто правонаступником ОСОБА_2 , яка вибула у зв`язку зі смертю. 
Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів того, що постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у справі №1718/2-а-576/11 є виконаною органом Пенсійного фонду України.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для заміни стягувача у справі №1718/2-а-576/11 ОСОБА_2   на її правонаступника – ОСОБА_1 з підстав звернення в порядку ст.52 КАС України, а не ст.379 КАС України, оскільки намірний формалізм не може бути перешкодою для захисту прав особи, а судом встановлено, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 та її спадкоємцем за законом, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі №143/2016, а тому є усі достатні підстави для задоволення заяви про заміну сторони її правонаступником.
Щодо доводів апелянта про необхідність заміни боржника у справі Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, то колегія суддів вважає такі підставними, оскільки відповідно до Постанов Кабміну таке реорганізовано шляхом приєднання, а тому є достатні підстави для задоволення заяви про заміну боржника її правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а заяву про заміну стягувача ОСОБА_2 у справі №1718/2-а-576/11 на її правонаступника ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.
Керуючись ст. 52, 242, 243, 246, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 379 КАС України, суд,-
                                                       п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області  від 18 серпня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником у справі №1718/2-а-576/11  скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про заміну позивача та відповідача правонаступником задовольнити.
Замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні по адміністративній справі №1718/2-а-576/11, виданого на підставі постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року на її правонаступника - ОСОБА_1 .
Замінити боржника Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області у виконавчому провадженні по адміністративній справі №1718/2-а-576/11, виданого на підставі постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 05 листопада 2020 року.