УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

28 жовтня 2020 року 

м. Київ
справа №580/594/20
адміністративне провадження №К/9901/27364/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року (суддя Білоноженко М.А.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 
 2020 року (колегія у складі суддів Глущенко Я.Б., Собківа Я.М., Черпіцької Л.Т.) 
у справі № 580/594/20
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управлення Державної податкової служби в Черкаській області 
про зобов`язання вчинити дії. 

УСТАНОВИВ:

17.02.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управлення Державної податкової служби в Черкаській області, у якому просила: 
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Черкаській області призначити, перерахувати та виплати пенсію за довідками ГУ ДПС у Черкаській області від 18.12.2019 № 15 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця; від 18.12.2019 № 16 про середні розміри надбавок, премій та інших виплат для категорії посад державної служби, які на момент виходу на пенсію не займають посади державної служби; 
- зобов`язати Головне управлення ДПС в Черкаській області надати для наступного перерахунку пенсії довідку про середні розміри надбавок, премій та інших виплат для категорії посад державної служби, які на момент виходу на пенсію не займають посади державної служби за грудень 2016 року, з урахуванням середніх розмірів за місяць допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29.04.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, у задоволенні позову відмовлено.
20.10.2020 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 22.10.2020 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права просила скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що предметом позову є призначення пенсії на підставі довідок за 2019 рік про складові заробітної плати, які були відсутні на день призначення пенсії за віком. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про державну службу», Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016 № 500, Державна податкова служба зобов`язана включити в довідку про середні розміри надбавок, премій та інших виплат для категорії посад державної служби, які на момент виходу на пенсію не займали посади державної служби за грудень 2016 року, середній розмір місячної матеріальної допомоги, що складає 1/12 від загальної суми виплаченої матеріальної допомоги за січень-грудень 2016 року за відповідною посадою. Скаржник зазначає, що справа має виняткове для неї значення.  
Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктами 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 статті 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Крім того, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Верховний Суд зауважує, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи. У справі незначної складності скаржник, крім зазначення підстави, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України, також має обґрунтувати наявність однієї або кількох обставин, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України, оскільки не містить жодної з передбачених ст. 328 КАС України підстав, на яких подається касаційна скарга, та обґрунтувань, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328, п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України.
З огляду на ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 169 КАС України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Тому, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду.
З огляду на наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху та надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків скарги шляхом направлення на адресу суду касаційної скарги, в якій слід зазначити конкретну підставу (підстави), передбачену (і) ч. 4 ст. 328 КАС України, та навести відповідне обґрунтування, як того вимагає п. 2 ч. 5 ст. 328, п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України.
Керуючись ст.169, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 580/594/20 - залишити без руху.
2.          Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
3.          Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
4.          Роз`яснити, що у разі невиконання у строк вимог цієї ухвали, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб