ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 жовтня 2020 року           справа № 360/1729/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року (повний текст складено 18 червня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/1729/20 (суддя в 1 інстанції – Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні ді,-

                                                     В С Т А Н О В И В: 

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі – відповідач, Адміністрація Держприкордонслужби), в якому позивач після уточнення позовних вимог просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття до розгляду заяви про призначення/перерахунку пенсії від 26.02.2020, нездійснення оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах позивачу та не направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для прийняття рішення щодо призначення пенсії; зобов`язати відповідача прийняти заяву про призначення/перерахунок пенсії позивача та здійснити оформлення та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всі необхідні документи з поданням для призначення позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах на підставі вимог пункту «а» ст. 12, ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ та підпункту «а» пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17 липня 1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».
Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач проходив дійсну військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в період з 14.08.2003 по 10.08.2019, під час якої приймав безпосередню участь в антитерористичній операції та в операції Об`єднаних сил в Луганській області, у зв`язку з чим позивачу було надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 04 серпня 2015 року. Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» не займав відповідальне та особливо відповідальне становище.
09.08.2019 відповідачем видано наказ № 358-о/с, відповідно до витягу з якого старшого прапорщика ОСОБА_2 (П-018478), старшого техніка групи логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з військової служби наказом начальника загону від 10.07.2019 № 317-о/с за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, без права носіння військової служби.
25.02.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсії.
06.04.2020 на адресу позивача надійшов лист відповідача № 11/Ф-3361 від 24.03.2020, в якому було повідомлено, зокрема, що відповідно до витягу з наказу начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 09 серпня 2019 року № 358-ос на дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини загальна вислуга років становить 36 років 05 місяців 19 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 19 років 06 місяців 17 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом «а» ст. 12 Закону № 2262. Тому відсутні підстави для прийняття уповноваженим структурним підрозділом Адміністрації Держприкордонслужби від позивача заяви про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення Луганському прикордонному закону на підготовку відповідних документів.
Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки він був звільнений зі служби 10 серпня 2019 року та на день звільнення має вислугу 24 роки і більше, тому має право на призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до вимог пункту «а» ст. 12, ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ, та Постанови № 393.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/1729/20 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк.справи 15-16), має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення НОМЕР_2 (арк.справи 17).
Відповідно до витягу з наказу від 09.08.2019 № 358-ОС виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-018478), старшого техніка групи логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого з військової служби наказом начальника загону від 10.07.2019 № 317-ос за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у запас, без права носіння військової форми одягу. Вислуга років станом на 10 серпня 2019 становить: календарна 19 років 06 місяців 17 днів, пільгова: 16 років 11 місяців 02 дні, всього 36 років 05 місяців 19 днів (арк.справи 20).
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2019 № 30/1159 ОСОБА_1 проходив військову службу з 07.04.2014 по 30.04.2018 в зоні проведення антитерористичної операції, а з 01 травня 2018 року по 10 серпня 2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться в зоні проведення операції об`єднаних сил (Луганського прикордонного загону з місцем дислокації у м. Старобільськ) Державної прикордонної служби України (арк.справи 22).
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2019 № 30/1162 встановлено, що пільговий стаж ОСОБА_1 з 07.04.2014 по 10.08.2019 складає 10 років 08 місяців 06 днів (арк.справи 23).
25.02.2020 позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України та Військової частини НОМЕР_1 із заявою та відповідним пакетом документів, у якій просив у відповідності до п. 1 розділу 2 «Про затвердження інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України № 760 від 17.09.2018 організувати роботу з оформлення документів складання та подання для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах та подальшого направлення його з відповідним пакетом документів до управління Пенсійного фонду України, для їх розгляду та прийняття рішення, щодо призначення пільгової пенсії за вислугою років (арк.справи 24-25).
Листом від 24.03.2020 № 11/Ф-3361 у відповідь на звернення позивача відповідач зазначив, що відсутні підстави для прийняття уповноваженим структурним підрозділом Адміністрації Держприкордонслужби заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення Луганському прикордонному загону на підготовку відповідних документів. В обґрунтування відмови відповідач посилався на те, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 19 років 06 місяці в 17 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 (арк.справи 27).
Пунктом 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23 травня 2011 № 372 «Про визначення єдиного уповноваженого структурного підрозділу, на який покладаються функції підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсій» встановлено, єдиним уповноваженим структурним підрозділом, на який покладаються функції щодо підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України необхідних для призначення (перерахунку) пенсій документів визначено Фінансово-економічний департамент Адміністрації Державної прикордонної службу України.
Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі – Порядок 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом ( 2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262).
Пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262 передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262 визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.
Частиною другої статті 17 Закону № 2262 передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що Законом № 2262 чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 24 календарних років і більше для осіб, звільнених з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року; а також міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 (номер рішення в ЄДРСР 73042834) та від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17 (номер рішення в ЄДРСР 76613907), від 22 січня 2019 року у справі № 295/10742/16-а (номер рішення в ЄДРСР 79381274), від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17 (номер рішення в ЄДРСР 80197872), від 27 червня 2019 року у справі № 806/1470/16 (номер рішення в ЄДРСР 82685315), від 31 січня 2019 року у справі № 295/15121/16-а (номер рішення в ЄДРСР 79615320), від 30 вересня 2019 року у справі № 360/1432/19 (номер рішення в ЄДРСР 84621866).
Колегія суддів зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що законодавець у назві статті 17 Закону № 2262 використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років «для призначення пенсії». Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.
Вищеописаними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 19 років 06 місяців 17 днів.
Відповідно, колегія суддів дійшла висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262.
Надаючи правову оцінку посиланням позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), відповідно до якої позивачу (на його думку) для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262, як правового акта, що має вищу юридичну силу.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.09.2019 у справі № 281/459/17 (номер рішення в ЄДРСР 83647538).
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Разом з тим, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Отже, повернення Адміністрації Державної прикордонної служби України, оформлене листом від 24.03.2020 документів ОСОБА_1 без виконання, оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позивача є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень довів обґрунтованість своїх заперечень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                  

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/1729/20 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/1729/20 – залишити без змін.     
Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                       А.В. Гайдар

Судді                                                                                                             А.А. Блохін

                                                                                                                             Е.Г. Казначеєв