21.12.20
22-ц/812/2113/20
Єдиний унікальний номер судової справи 2-2557/2010
Номер провадження 22-ц/812/2113/20
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

21 грудня 2020 року                                                місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  ухвалу, яка постановлена Корабельним районним судом міста Миколаєва 24 грудня 2019 року, під головуванням судді Селіщевої Л.І., в приміщені цього ж суду, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі – ТОВ «Вердикт Капітал»), в порядку цивільного судочинства, звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
В своїй заяві ТОВ «Вердикт Капітал» зазначало, що заочним рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29 листопада 2010 року у цивільній справі №2-2557/2010 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі – ПАТ «УкрСиббанк»). Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11137088000 від 03 квітня 2007 року.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі – ПАТ «Дельта Банк») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.
В свою чергу, 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав за №951/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту за №11137088000 від 03 квітня 2007 року.
Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 жовтня 2019 року замінено вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника – ТОВ «Вердикт Капітал» у справі №2-2557/2010 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до відповідача, яким є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №11137088000.
Між тим, у зв`язку із перебуванням ПАТ «Дельта Банк» на стадії ліквідації, а також у зв`язку із довготривалою процедурою передачі прав вимоги за кредитними договорами між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» стягувачем пропущено строк пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих за вищевказаним рішенням.
Крім того, до ТОВ «Вердикт Капітал» виконавчі листи за вищевказаним позовом не передавались, що підтверджується актом прийому-передачі документації.
Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «Вердикт Капітал» просило:
видати дублікат виконавчого листа №2-2557/2010, звернувши до виконання рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29 листопада 2010 року про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2557/2010. 
Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2019 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. 
Видано дублікат виконавчого листа №2-2557/2010 по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2557/2010 по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погодившись із судовим рішенням,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просила ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви ТОВ «Вердикт Капітал» відмовити.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.
З матеріалів цивільної справи №2-2557/2010 убачається, що заочним рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29 листопада 2010 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , як позичальника, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , як поручителів, на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 03 квітня 2007 року в сумі 148 016 грн. 58 коп., що дорівнює 18 674.11 доларів США, з яких 128 087 грн. 74 коп. – сума заборгованості за основним та простроченим кредитом, 16 211 грн. 82 коп. – сума заборгованості за строковими та простроченими відсотками за користування кредитом, 3 717 грн. 02 коп. – сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 480 грн. 16 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи (цивільна справа №2-2557/2010 а.с.45-46).
31 січня 2011 року представника ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до районного суду із заявою про видачу копії судового рішення та виконавчих листів (цивільна справа №2-2557/2010 а.с.48).
На виконання вищевказаного заочного рішення 11 березня 2011 року Корабельним районним судом міста Миколаєва видано виконавчі листи окремо по кожному боржнику (цивільна справа №2-2557/2010 а.с.75,115,149), які в подальшому були спрямовані на виконання до державної виконавчої служби.
23 червня 2012 року виконавчий лист, виданий відносно боржника   ОСОБА_1 було повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; 29 грудня 2012 року виконавчий лист, виданий відносно боржника ОСОБА_3 повернуто стягувачеві на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; 11 липня 2014 року виконавчий лист, виданий відносно боржника ОСОБА_2 повернуто на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (цивільна справа №2-2557/2010 а.с.113-114,73-74,148-149).
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким новий кредитор набув права вимоги, в тому числі, за кредитним договором №11137088000 від 03 квітня 2007 року (цивільна справа №2-2557/2010 а.с.102-112).
Ухвалами Корабельного районного суду міста Миколаєва від 01 серпня 2016 року поновлено пропущений строк пред`явлення виконавчих листів, виданих окремо по кожному боржнику, до виконання. Видано дублікати виконавчих листів, які були видані відносно кожного боржника окремо, та замінено стягувача ПАТ УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» (цивільна справа №2-2557/2010 а.с.84-85,121-122,156-157).
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 01 серпня 2016 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони, видачу дубліката виконавчого листата та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 11 березня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 кредитного боргу (цивільна справа №2-2557/2010 а.с.197-199). 
У жовтні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало до районного суду заяву про заміну стягувача її правонаступником. 
Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 жовтня 2019 року замінено вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника – ТОВ «Вердикт Капітал» у справі №2-2557/2010 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до відповідача, яким є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №11137088000.
У грудні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал», в порядку цивільного судочинства, звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Вирішуючи справу на підставі наявних у суду даних, суд першої інстанції виходив з того, що учасники справи повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Проте повністю погодитися з таким висновком неможливо, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Положення ст.12 ЦПК України передбачають, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.
За змістом частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.
Відповідно до мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.
Обов`язковість виконання судових рішень, як невід`ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст.6, 13, ст.1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.
Аналогічна правова позиція викладена і в рішенні Європейського суду, прийнятому у справі «Soering проти Сполученого королівства», де зазначалося, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції (право на справедливий суд).
Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами та виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Оскільки, виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.
За правилами ч.ч.1,2 ст.211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.
Частинами першою, третьою, п`ятою, шостою ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Матеріали справи, сформовані за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не містять доказів отримання боржником чи іншими учасниками справи повідомлення про розгляд заяви ТОВ «Вердикт Капітал», що позбавило боржника можливості належним чином реалізувати свої права щодо надання доказів та заявлення клопотань по суті справи, а інших осіб - надати відзиви щодо вирішення даної заяви.
Більше того, районний суд взагалі недотримався встановленого процесуального порядку та не надсилав жодного повідомлення учасникам справи про розгляд вищевказаної заяви, порушивши таким чином їх права.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Крім того, у п.26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №295/5011/15-ц.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності належного сповіщення є обґрунтованими, а районним судом порушено порядок, встановлений для вирішення зазначеного питання.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу районного суду скасувати, оскільки судом допущені порушення наведених цивільно-процесуальних норм права, і передати справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
При скасуванні оскаржуваної ухвали суду з вищезазначених підстав, колегія суддів вважає недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду суду при повторному розгляді питання.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» районним судом не встановлено коло учасників справи, а апеляційний суд під час перегляду судового рішення таким правом не наділений, оскільки позбавлений можливості залучити до участі у справі належних заінтересованих осіб. 
Зокрема, згідно заочного рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29 листопада 2010 року слідує, що на користь ПАТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором №11137088000 з трьох відповідачів, а саме з: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
З матеріалів цивільної справи №2-2557/2010 року вбачається, що у липні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» зверталося до районного суду із трьома окремими заявами про заміну сторони її правонаступником, поновлення строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів відносно кожного із боржників, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (цивільна справа №2-2557/2010 а.с.52-56,88-92,126-180).
За наслідками розгляду вказаних заяв районним судом 01 серпня 2016 року постановлено три ухвали, одна з яких, стосовно боржника ОСОБА_1 , скасована ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року (цивільна справа №2-557/2010 а.с.197-199). Між тим, вказані обставини залишено судом поза увагою.
До того ж, районним судом також не враховано, що у витягу з Додатка №1 до договору №951/К купівлі-продажу майнових прав, укладеного 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», позичальником/боржником зазначено лише ОСОБА_1 , а відомості щодо інших боржників/поручителів взагалі не зазначені.
Крім того, постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року скасовано ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 жовтня 2019 року, а справу повернуто до районного суду для продовження розгляду заяви про заміну сторони її правонаступником.
Разом з тим, продовжуючи розгляд даної справи, районному суду слід усунути наведені недоліки та в залежності від встановленого прийняти рішення відповідно до закону.
Керуючись ст.ст.367,374,379,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2019 року – скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                Т.В. Серебрякова 

Судді:                                         П.П. Лисенко

                                       Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення
складено 23 грудня 2020 року