Ухвала 
 
03 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа №337/1526/18
провадження №61-17544ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В.,                   Фаловської І. М. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року, постанову Запорізького апеляційного суду 
від 11 вересня 2019 року та постанову Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 
2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у задоволенні позову     ОСОБА_1 відмовлено.
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року залишено без змін.
У листопаді 2020 року від ОСОБА_1 надійшла повторна касаційна скарга на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, а також напостанову Верховного Суду від 21 вересня 2020 року. 
Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України, автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача Висоцької В. С. та суддів: Литвиненко І. В. і Фаловської І. М.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.
 
Щодо оскарження рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року
 
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судових рішень не передбачено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Ураховуючи, що рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року були предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 , за результатами розгляду якої Верховним Судом 21 вересня 2020 року прийнято постанову про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін оскаржуваних рішень, тому відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої ОСОБА_1 , у листопаді 2020 року касаційної скарги, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Щодо оскарження постанови Верховного Суду від 21 вересня 2020 року
 
Пункт 8 статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Положеннями частини першої статі 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;  ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;  ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Тобто перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню чітко визначається процесуальним законом. 
Згідно з частинами  першою та другою статті 415 ЦПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.
Частинами першою та третьою статті 419 ЦПК України встановлено, що постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Діючим процесуальним законом установлено перегляд судових рішень, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами (глава 3 розділу V ЦПК України).  
Подана   ОСОБА_1 скарга в частині оскарження постанови Верховного Суду від 21 вересня 2020 року правових обґрунтувань, встановлених главою 3 розділу V ЦПК України, не містить.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин касаційне провадження в частині оскарження постанови Верховного Суду від 21 вересня 2020 року не підлягає відкриттю.
Керуючись пунктами 1 та 3 частини другої статті 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року та постанову Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. В. Литвиненко 
 
                                                                                                      І. М. Фаловська