ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Баргаміна Н.М.                                                                                                       суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року                                                                                    Справа № 825/1378/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Степанюка А.Г., Шурка О.І.,
за участю секретаря           Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, 
  Дніпровського районного управління Головного управління 
  Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві

про                     стягнення заробітної плати та моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - відповідач-1), Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - відповідач-2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з ГУ МВС України в м. Києві невиплачену заробітну плату (грошове забезпечення) у сумі 31056,48 грн. за період з 18.11.2016 (дата поновлення на посаді) по 31.10.2017 (дата звільнення) та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року позов задоволено частково:
- зобов`язано ГУ МВС України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату (грошове забезпечення) за період з 18.11.2016 (дата поновлення на посаді) по 31.10.2017 (дата звільнення);
- стягнуто з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.;
- зобов`язано гу МВС України в м. Києві у місячний строк з дня набрання законної сили постанови суду у справі № 825/1378/17, подати до суду звіт про виконання судового рішення в частині задоволених позовних вимог.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 зобов`язано ГУ МВС України в м. Києві подати до суду у місячний строк з дати прийняття даної ухвали суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 у справі № 825/1378/17.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 задоволено клопотання ГУ МВС України в м. Києві про продовження строку виконання ухвали суду від 10.07.2019 та продовжено відповідачу строк подання звіту про виконання судового рішення в цій справі до 30.09.2019, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення відмовлено.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2019:
- встановлено ГУ МВС України в м. Києві новий строк для надання звіту про виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 по справі № 825/1378/17 до 27.12.2019;
- накладено на керівника - голову ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м.  Києві ОСОБА_2 штраф у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 42040,00 грн.;
- попереджено керівника ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_2 про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції;
- попереджено керівника ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_2 про те, що відповідно до частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.
27.12.2019 ГУ МВС України в м. Києві подано до суду звіт від 26.12.2019 №  36/233 про виконання судового рішення в цій справі.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.06.2019 прийнято та визнано зазначений звіт відповідача таким, що підтверджує виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 у справі № 825/1378/17.
Постановляючи зазначену ухвалу, суд виходив з того, що доказами, долученими відповідачем до звіту про виконання судового рішення в цій справі, зокрема платіжним дорученням, підтверджується нарахування до виплати позивачу сум, присуджених судом.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення за наслідками розгляду звіту відповідача, яким повторно накласти штраф на його керівника та встановити новий строк для подання звіту про виконання судового рішення в цій справі.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що поданий відповідачем звіт про виконання судового рішення в цій справі та проведений ним розрахунок ґрунтується на нормах спеціального законодавства, які на момент його звільнення зі служби втратили чинність.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, шо призвело до неправильного вирішення питання про визнання поданого відповідачем звіту.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, стверджуючи про повне та належне виконання ним судового рішення в цій справі в порядку та спосіб, установлені судом. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 витребувано додаткові докази та продовжено строку розгляду цієї справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.
Обставини, установлені судом першої інстанції.
Грошове забезпечення позивача за спірний період з 18.11.2016 по 31.10.2017 складає 22573,74 грн. (до відрахування військового збору). 
Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві позивачу виплачено грошове забезпечення за спірний період в загальному розмірі 22068,37 грн. (до відрахування військового збору).
Разом зі звітом від 26.12.2019 № 36/233 про виконання судового рішення Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві було надано довідку про нараховане позивачу грошове забезпечення за період з 18.11.2016 по 06.11.2017, розрахунок заробітної плати, платіжне доручення № 216 від 23.12.2019, згідно з якими позивачу здійснено доплату в сумі 1047,64 грн. (до відрахування військового збору - 1063,59 грн.), з яких 900,27 грн. (до відрахування військового збору) грошове забезпечення за період з 18.11.2016 по 06.11.2017.
Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Аналогічна норма закріплена у частині другій статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У частинах першій, другій, третій статті 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення та реальне відновлення прав особи, які ним захищені.
При цьому, статтею 382 КАС України передбачено можливість застосування заходів судового контролю до відповідача у справі, не на користь якого ухвалене судове рішення, шляхом накладення штрафу на його керівника.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач здійснив присуджену позивачу виплату заробітної плати, відповідно до судового рішення, ухваленого в цій справі, а отже таке рішення фактично виконав та подав суду відповідний звіт про його виконання.
Тож, доводи апелянта щодо необхідності повторно накласти штраф на керівника відповідача та встановити йому новий строк для подання звіту про виконання судового рішення в цій справі, судова колегія відхиляє.
Твердження апелянта про те, що поданий відповідачем звіт про виконання судового рішення в цій справі та проведений ним розрахунок ґрунтується на нормах спеціального законодавства, які на момент його звільнення зі служби втратили чинність, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки саме за нормами, на які посилається апелянт ухвалено судове рішення в цій справі по суті вирішення позовних вимог, що набрало законної сили і не може бути змінено через застосування інституту судового контролю. 
Крім того, колегія суддів відзначає, що статтею 383 КАС України передбачено право особи, на користь якої ухвалено судове рішення, заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання відповідного судового рішення. Однак,  у межах даного апеляційного провадження переглядається ухвала суду першої інстанції про визнання звіту відповідача щодо виконання судового рішення в  цій справі, а не щодо розгляду заяви позивача в порядку статті 383 КАС України. 
Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: