Ухвала    
10 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 495/5293/15
провадження № 61-12756ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2  подав касаційну на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 
від 25 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 30 червня 2020 рокуу вказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - представнику заявника необхідно було зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень.
На виконання вказаної ухвали представник заявника надіслав уточнену редакцію касаційної скарги, проте вимоги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 03 вересня 2020 року, не виконані.
Адвокат вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Зважаючи на викладене, представник заявника не зазначає постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої 
статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваних судових рішеннях.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду 
від 03 вересня 2020 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це представника заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_1 строк на строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 03 вересня 2020 року, до 11 січня 
2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   С. Ф. Хопта