ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" листопада 2020 р.       м.Львів            Справа №914/571/20
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                      Бонк Т.Б.,
суддів                                                                                          Бойко С.М.,                                                                                                                        Матущак О.І.,
секретар судового засідання                     Борщ І.О.

за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Станько М.М. - адвокат;
від відповідача: Панькевич Р.В. прокурор (посвідчення №055208 від 03.02.2020);

розглянувши апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури від 05.10.2020 №15/2-113 вих.-20 (вх. № апеляційного суду 01-05/2767/20 від 07.10.2020)
на рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2020 (суддя Іванчук С.В., повний текст рішення складено та підписано 15.09.2020, м. Львів) 
та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2020 (суддя Іванчук С.В., повний текст рішення складено та підписано 24.09.2020, м. Львів) 
у справі № 914/571/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м. Львів 
до відповідача Львівської обласної прокуратури, м. Львів 
про стягнення заборгованості в сумі 498     717,15 грн.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог скарги і ухвали суду першої інстанції:
05.03.2020 на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява ТОВ "Львівгаз збут" до Львівської обласної прокуратури про стягнення заборгованості в сумі 498 717,15 грн., з яких: 477     525,78 грн. основний борг, 8     673,60 грн. інфляційні втрати та 12  517,77 грн. 3% річних (Т-1, а.с.1-5). 
Позовні вимоги обґрунтовані положення ст. ст. 509, 525, 526, 530, 549, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 230, 231 Господарського кодексу України. Позивач вказує, що у лютому 2019 року - липні 2019 року позивач здійснив поставку газу, а споживач Прокуратура Львівської області прийняла поставлений природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за лютий 2019 - липень 2019 року, однак не розрахувалась за такий. Позивач стверджує, що на підтвердження виконання зобов`язань, ним надіслано запит АТ «Львівгаз» щодо підтвердження поданого обсягу номінації та обсягу розподіленого природного газу по споживачу Прокуратура Львівської області за період з 01.02.2019 по 31.07.2019. АТ «Львівгаз» повідомило, що згідно даних інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз» по споживачу Прокуратура Львівської області за період з 01.02.2019 по 31.07.2019 здійснено розподіл природного газу в обсязі 41,95612 тис. м. куб. та долучено звіт про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ «Львівгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за період з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року. При цьому, позивач зазначає, що обсяг розподілу природного газу по споживачу Прокуратура Львівської області підтверджується актами розподілу природного газу за період з 01 лютого 2019 по 31 липня 2019, а також відповіддю АТ «Укртрансгаз» на адвокатський запит позивача. Відтак вказує, що відповідач спожив поставлений природний газ в обсязі 41,95612 тис. м. куб. на суму 477     525,78 грн., однак не оплатив такого. Згідно положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано 8 673,60 грн. інфляційних витрат та 12 517,77 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.09.2020 у справі №914/571/20 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Прокуратури Львівської області на користь ТОВ «Львівгаз збут» 477 525,78 грн. основного боргу, 8 673,60 грн. інфляційних втрат, 12 517,77 грн. - 3% річних та 7480,76 грн. судового збору. 
При винесенні даного рішення місцевий господарський суд керувався положеннями ст. ст. 40, 41 Закону України «Про ринок природного газу», положеннями абз. 5 п.1 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, підп. 1 абз.3 п.5 глави 3 розділу VI, п. п. 5,7 глави 3 розділу VI, п.6 глави 3 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, ст. ст. 509, 525, 530, 692, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193, 218 Господарського кодексу України. Враховано місцевим господарським судом те, що споживач (відповідач) уклав з ПАТ «Львівгаз» - оператором ГРМ договір розподілу природного газу на підставі поданої споживачем заяви-приєднання №094202РАОVAB016 від 17.10.2017, згідно якої приєднався до умов договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498. Позивачем в підтвердження обсягу розподілу відповідачу природного газу долучено акти наданих оператором ГРМ (ПАТ «Львівгаз») послуг споживачу з розподілу природного газу. В зв`язку з відсутністю обґрунтованої відмови відповідача від підписання актів приймання-передачі чи звернення до суду за вирішенням спору щодо обсягів споживання природного газу у спірний період, місцевий господарський суд вказав, що акти приймання-передачі, акти наданих послуг з розподілу природного газу та звіт про розподіл фактичного обсягу (об`єму) природного газу, які наявні в матеріалах справи є належними та допустимими доказами у даній справі та підтверджують обсяги споживання природного газу відповідачем протягом спірного періоду на суму 477 525,78 грн., яка добровільно не сплачена відповідачем. З врахуванням положень ст. 625 Цивільного кодексу України також визнано обґрунтованими нарахування позивачем інфляційних втрат за період з 01.03.2019 по 05.02.2020 в розмірі 8673,60 грн. та 3% річних за період з 01.03.2019 по 05.02.2020 в розмірі 12517,77 грн. 

14.09.2020 від позивача на розгляд місцевого господарського суду поступила заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій представник позивача з врахуванням заяви від 22.09.2020 просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 20 000,00 грн. 
22.09.2020 відповідачем подано на розгляд місцевого господарського суду заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 22.09.2020 заяву ТОВ «Львівгаз збут» за вх. №2145/20 від 14.09.2020 про стягнення витрат на професійну правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з Прокуратури Львівської області на користь ТОВ «Львівгаз збут» 10 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу адвоката. 

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи: 
Відповідач - Львівська обласна прокуратура, не погодившись з винесеними рішеннями подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що такі прийнято з порушенням норми чинного матеріального та процесуального права, неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:
Скаржник вказує, що 19.03.2018 ТОВ «Львівгаз збут» та Прокуратурою Львівської області укладено договір №41 ABLvz1283-18 на постачання природного газу, за яким всі зобов`язання Прокуратурою Львівської області виконано належним чином без будь-яких претензій зі сторони постачальника, про що свідчать підписані акти та проведені розрахунки. 
Вказує, скаржник також на те, що з метою проведення процедури закупівлі природного газу на 2019 рік відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», сторонами було укладено додаткову угоду №7 від 29.01.2019, якою продовжено дію вищевказаного договору на строк, достатній для здійснення процедури закупівлі на початку 2019 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі. Гранична сума даної угоди визначена в розмірі 195     328,32 грн. в тому числі ПДВ 32     554,72 грн. У січні 2019 року, як вказує, скаржник, позивачем надано послуги з постачання природного газу на суму 185     433 грн., що підтверджується відповідними актами і платіжним дорученням №234 від 20.02.2019 за який проведено розрахунок. Будь-яких інших угод сторонами, як вказує скаржник не укладалось. Окрім цього, зазначає, що згідно з даними бухгалтерського обліку та фінансової звітності заборгованість перед ТОВ «Львівгаз збут» відсутня. 
Скаржник зазначає, що судом безпідставно взято до уваги доводи позивача щодо здійснення ним впродовж лютого - липня 2019 року поставки природного газу на загальну суму 477     525,78 грн., які підтверджено сформованими позивачем актами надання послуг (№ЗЛВ89008925 від 28.02.2019 на обсяг 18,635 тис.м.куб. на суму 223611,06грн.; №ЗЛВ89023257 від 31.03.2019 на обсяг 14,706 тис.м.куб. на суму 160141,28грн.; №ЗЛВ89029953 від 30.04.2019 на обсяг 7,793 тис.м.куб. на суму 84862,03грн.; №ЗЛВ89035141 від 31.05.2019 на обсяг 0,802 тис.м.куб. на суму 8693,32грн.; №ЗЛВ89039336 від 30.06.2019 на обсяг 0,02 тис.м.куб. на суму 216,79грн.; №ЗЛВ89044916 від 31.07.2019 на обсяг 0,12 тис.м.куб. на суму 1,30 грн.), оскільки такі на адресу прокуратури не скеровувались та зі сторони споживача не підписувались. 
Крім цього, скаржник вказує, що в 2019 році Прокуратурою Львівської області проведено державну процедуру закупівлі природного газу, учасниками якої були чотири юридичні особи, в тому числі ТОВ «Львівгаз збут». На засіданні тендерного комітету 15.02.2019 переможцем визначено ТОВ «Укр Газ Ресурс», прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю і 28.02.2019 з переможцем тендеру укладено договір №01/2019, строк дії якого встановлено до 31.12.2019. Однак, при цьому скаржник вказує, що за період з 01.03.2019 по кінець опалювального сезону рахунки і акти виконаних робіт вказаною установою не представлялись. Пропозиція ТОВ «Львівгаз збут» в розмірі 1     336     919,40 грн., яка була найвищою не розглядалась, відповідно до чого скаржник вважає, що позивач був обізнаний про відхилення Прокуратурою Львівської області їх пропозиції по газопостачанню. 
З врахуванням наведеного вище, додаткове рішення від 22.09.2020 у справі №914/571/20 про стягнення з Прокуратури Львівської області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10     000,00 грн. у зв`язку із постановленням рішення від 08.09.2020 вважає незаконним. 
Відповідно до цього просить, скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2020 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2020 у справі №914/571/20 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 

Позивач - ТОВ «Львівгаз збут» у відзиві б/н від 27.10.2020, заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те,що в період з лютого 2019 по липень 2019 постачання природного газу відповідачу здійснював ТОВ «Львівгаз збут». Вказує, що наявність договору на постачання природного газу від 28.02.2019 №01/2019 не свідчить про факт поставки природного газу відповідачу та вибуття активів (природного газу) від ТОВ «Укр Газ Ресурс». При цьому, вказує, що Львівською обласною прокуратурою не додано до матеріалів справи актів приймання-передачі природного газу із ТОВ «Укр Газ Ресурс» за період з лютого 2019 по липень 2019 року. Більше того, зазначає, що як вказано в апеляційній скарзі, за період з 01.03.2019 по кінець опалювального сезону рахунки і акти виконаних робіт вказаною установою -ТОВ «Укр Газ Ресурс» не представлялись. Натомість, закриття алокацій за вищевказаний період на ТОВ «Львівгаз збут» підтверджується даними АТ «Укртрансгаз». Відтак позивач вважає, що факт поставки природного газу підтверджується даними оператора ГРМ (АТ «Львівгаз») та даними оператора ГТС АТ «Укртрансгаз» на суму 477     525,78 грн., а тому вважає правомірним нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості згідно вимог 625 Цивільного кодексу України. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

16.11.2020 в канцелярію суду від Львівської обласної прокуратури поступили додаткові пояснення від 13.11.2020 вих. №15/2-287 вих.-20 в яких зазначено, про те, що акти приймання-передачі №ЗЛВ89008925 від 28.02.2019, №ЗЛВ89023257 від 31.03.2019, №ЗЛВ89029953 від 30.04.2019, №ЗЛВ89035141 від 31.05.2019, №ЗЛВ89039336 від 30.06.2019 та №ЗЛВ89029953 від 30.07.2019 які долучені ТОВ «Львівгаз збут» до позовної заяви, були складені після припинення зобов`язальних відносин по договору №41 ABLvz1283-18 від 19.03.2018 і на адресу прокуратури не надходили, відповідно, як наслідок відповідачем не підписувалися і не могли бути оскаржені. При цьому також зазначає, про те, що з метою своєчасної подачі природного газу по об`єктах прокуратури Львівської області, відповідачем надсилались ТОВ «Укр Газ Ресурс» відповідні листи №13/2-28вих-19 від 25.02.2019 та №13/2-34вих-19 від 01.03.2019. За таких обставин, як вказує відповідач він був впевнений, що отримує природній газ від ТОВ «Укр Газ Ресурс». 

В судове засідання 17.11.2020 з`явились представники сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів наведених в апеляційній скарзі, поясненнях та відзиві на таку.
Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, поясненнях та відзиві на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції     без змін, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

19.03.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (постачальник) та Прокуратурою Львівської області (споживач) укладено договір №41АВLvz1283-18 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (для забезпечення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання) (Т-1, а.с.6-9), згідно п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2018 природний газ, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити вартість газу в розмірах, строки та порядку, що визначені договором. Згідно до п.10.1 договору №41АВLvz1283-18 від 19.03.2018 договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє до 31.12.2018 а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.
В подальшому, ТОВ «Львівгаз збут» (постачальник) та Прокуратурою Львівської області (споживач) було укладено додаткові угоди: №1 від 21.06.2018 (Т-1, а.с.87), №2 від 12.09.2018 (Т-1, а.с.88), №3 від 17.09.2018 (Т-1, а.с.89), №4 від 27.09.2018 (Т-1, а.с.90), №5 від 09.10.2018 (Т-1, а.с.91), №6 від 29.12.2018 (Т-1, а.с.92), №7 від 29.01.2019 (Т-1, а.с.93), №8 від 27.12.2019 (Т-1, а.с.94) відповідно до яких п. п. 3.2., 3.7. договору викладались у новій редакції, зокрема змінювалась ціна за 1000 куб. м. газу та гранична ціна договору згідно укладених угод. Відповідно до п.1. додаткової угоди №7 від 29.01.2019, з метою проведення процедури закупівлі природного газу на 2019 рік, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», продовжено дію договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (для забезпечення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання) №41АВLvz1283-18 від 19.03.2018 на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2019 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в даному договорі.
Позивач зазначає, що ним у лютому-липні 2019 року здійснено поставку природного газу на загальну суму 477 525,78грн., про що свідчать складені позивачем акти надання послуг №ЗЛВ89008925 від 28.02.2019 на обсяг 18,635 тис.м.куб. на суму 223611,06грн.; №ЗЛВ89023257 від 31.03.2019 на обсяг 14,706 тис.м.куб. на суму 160141,28грн.; №ЗЛВ89029953 від 30.04.2019 на обсяг 7,793 тис.м.куб. на суму 84862,03грн.; №ЗЛВ89035141 від 31.05.2019 на обсяг 0,802 тис.м.куб. на суму 8693,32грн.; №ЗЛВ89039336 від 30.06.2019 на обсяг 0,02 тис.м.куб. на суму 216,79грн.; №ЗЛВ89044916 від 31.07.2019 на обсяг 0,12 тис.м.куб. на суму 1,30 грн. (Т-1, а.с.10-12). Дані акти зі сторони відповідача не підписано.
Позивач листом №79701-Сл-7408-1019 від 07.10.2019 звертався до оператора ГРМ АТ «Львівгаз», в якому ТОВ «Львівгаз збут» просило підтвердити поданий обсяг номінації та обсяг розподіленого газу по споживачу Прокуратура Львівської області (код ЄДРПОУ 02910031, ЕІS код 56ХS00002РА0V00Z) за період з 01 лютого по 31 липня 2019 року з ресурсу ТОВ «Львівгаз збут» (Т-1, а.с.13).
АТ «Львівгаз» листом №79003.1-Сл-10983-1019 від 21.10.2019 (Т-1, а.с.14), повідомив, що Львівській обласній прокуратурі за період з 01 лютого по 31 липня 2019 року здійснено розподіл природного газу в обсязі 41,95612 тис.м.куб. До даного листа оператором ГРМ АТ «Львівгаз» долучено звіт про розподіл фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ «Львівгаз», за період з 01 лютого по 31 липня 2019, з якого вбачається, що відповідачу здійснено розподіл природного газу в обсязі за лютий 2019 - 18,635 тис.м.куб., за березень - 2019 14,706 тис.м.куб., за квітень - 2019 7,793 тис.м.куб., за травень - 2019 0,802 тис.м.куб., за червень - 2019 0,02 тис.м.куб., за липень - 2019 0,00012 тис.м.куб. (Т-1, а.с.18, 19).
Матеріалами справи також встановлено, що відповідач, як споживач уклав з ПАТ "Львівгаз" - оператором ГРМ, договір розподілу природного газу на підставі поданої споживачем заяви-приєднання № 094202PAOVAB016 від 17.10.2017 (Т-1, а.с.146-149, 150). Згідно даної заяви споживач - Прокуратура Львівської області (код ЄДРПОУ 02910031) приєдналася до умов договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. 
Позивачем в підтвердження обсягу розподілу відповідачу природного газу подано акти наданих оператором ГРМ (ПАТ «Львівгаз») послуг споживачу (Прокуратурі Львівської області) з розподілу природного газу №ЛВЯ89027091 від 28.02.2019 на об`єм 18,635 тис.м.куб. (Т-1, а.с.20), №ЛВЯ89040103 від 31.03.2019 на об`єм 14,706тис.м.куб. (Т-1, а.с.21), №ЛВЯ89049429 від 30.04.2019 на об`єм 7,793 тис.м.куб. (Т-1, а.с.22), №ЛВЯ89057157 від 31.05.2019 на об`єм 0,802 тис.м.куб. (Т-1, а.с.23), №ЛВЯ89063187 від 30.06.2019 на об`єм 0,02 тис.м.куб.(Т-1, а.с.24), №ЛВЯ89065137 від 31.07.2019 на об`єм 0,12 тис.м.куб. (Т-1, а.с.25), вказані акти підписано та скріплено печатками відповідача і оператора ГРМ (ПАТ «Львівгаз»).
Крім цього, як вбачається з обставин справи позивач звертався до АТ «Укртрансгаз» з адвокатським запитом №2176 від 5.01.2020 з метою підтвердження наданої оператором ГРМ («АТ Львівгаз») інформації щодо обсягу газу підтвердженого оператором ГТС та на кого закрито алокацію за період з лютого 2019 по липень 2019 по споживачу - Прокуратура Львівської області з ЕІС-кодом 56X500002РА0V00Z (Т-1, а.с.26). У відповідь на адвокатський запит АТ «Укртрансгаз» повідомило, що за результатами роботи в лютому 2019 природний газ, використаний споживачем Прокуратурою Львівської області, було віднесено в алокацію на замовника послуг транспортування ТОВ «Львівгаз збут» (ЕІС-код 56X59300000001607). Також вказано, що у зв`язку із запровадженням на ринку природного газу добового балансування визначити обсяг підтвердженої номінації в розрізі споживачів неможливо, проте, відповідно до програми перегляду постачальник - споживач в інформаційній платформі, у березні - липні 2019 споживач з ЕІС-кодом 56Х500002РА0V00Z закріплений в Реєстрі постачальника ТОВ «Львівгаз збут» (ЕІС-код 56X59300000001607), у зв`язку з чим, обсяги споживання вказаного споживача віднесено на постачальника, в реєстрі якого він знаходився у зазначений період (Т-1, а.с.27).
З врахуванням наведеного, позивач вказує, що заборгованість відповідача за поставлений природний газ протягом 01.02.2019 по 31.07.2019 становить 477     525,78 грн. на яку згідно з положеннями ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано інфляційних втрат на суму 8673,60 грн. та 3% річних на суму 12     517,77 грн.
У відповідності до вимог ч.ч.1-2 ст. 40 Закону України «При ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та на умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем, та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про ринок природного газу" регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу. Оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму веб-сайті. Кодекс газорозподільних систем повинен містити такі положення: основні правила технічної експлуатації газорозподільних систем, планування, оперативно-технологічного управління та розвитку газорозподільних систем та механізми нагляду за їх додержанням; умови, у тому числі комерційні та технічні, доступу до газорозподільних систем, включаючи комерційні та технічні умови приєднання нових об`єктів замовника до газорозподільної системи; правила обліку природного газу (у тому числі приладового); правила поведінки на випадок збоїв у роботі газорозподільних систем; порядок обміну інформацією з іншими суб`єктами ринку природного газу; інші питання щодо експлуатації газорозподільних систем.
Згідно абзацу 5 пункту 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу.
Матеріалами справи встановлено, що саме такий договір розподілу природного газу відповідач уклав з Оператором ГРМ - ПАТ "Львівгаз" 17.10.2016 (Т-1, а.с.146-150).
Згідно з вимогами п.п. 5, 7 Глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. При цьому, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Враховуючи наведене вище, Оператором ГРМ та відповідачем був укладений Типовий договір розподілу природного газу від 17.10.2016 в порядку, передбаченому Кодексом ГРМ, шляхом підписання заяви-приєднання (Т-1, а.с.146-149, 150) даний факт визнається відповідачем.
Відповідно до абзацу 44 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 року № 2494, об`єм природного газу - це кількість газу (м куб.), виміряна вузлом обліку природного газу або визначена в результаті інших регламентних процедур, передбачених цим Кодексом.
Згідно із підпунктом 1 абзацу 3 пункту 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити розрахунок втрат і витрат природного газу (за необхідності щодо споживачів, які не є побутовими).
Відповідно до п.6 глави 3 розділу IX Кодексу ГРМ, визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єми та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). 
Судовою колегією встановлено, що в матеріалах справи відсутні та не подані суду апеляційної інстанції докази надіслання позивачу обґрунтованої відмови відповідача від підписання актів приймання-передачі чи звернення до суду за вирішенням спору щодо обсягів споживання природного газу у спірний період
З огляду на наведене, місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок, що акти приймання-передачі, акти наданих послуг з розподілу природного газу та звіт про розподіл фактичного обсягу (об`єму) природного газу, докази оплати послуг з розподілу природного газу, відібраного з точки виходу АТ «Львівгаз» надані позивачем є належними та допустимими доказами у даній справі та підтверджують обсяги споживання природного газу відповідачем протягом спірного періоду.
Крім цього, слід зазначити, що у апеляційній скарзі відповідачем жодним чином не спростовано даних оператора ГРМ (АТ «Львівгаз») та даних оператора ГТС (АТ «Укртрансгаз»), якими підтверджується факт поставки позивачем природного газу відповідачу.
Щодо покликань відповідача як в суді першої так і апеляційної інстанцій на укладення між Прокуратурою Львівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» договору № 01/2019 від 28.02.2019 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (для забезпечення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання), строк дії якого встановлено до 31.12.2019 (Т-1, а.с.97-107), то жодних доказів в підтвердження надання послуг з поставки природного газу ТОВ «Укр Газ Ресурс» Прокуратурі Львівської області за вказаним договором № 01/2019 від 28.02.2019р. у спірний період не подано ні суду першої ні апеляційної інстанцій. 
З наявної в матеріалах справи довідки Прокуратури Львівської області №18-16вн-20 від 07.04.2020 за період з 01.03.19 по кінець опалювального сезону (19.04.19) рахунки і акти виконаних робіт ТОВ «Укр Газ Ресурс» до прокуратури області не пред`являлися (Т-1, а.с.129).
Судова колегія зазначає, що згідно з ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відтак, для того, щоб договір був виконаний кожна із сторін договору повинна вчинити певні дії, необхідні для виконання договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №826/12583/15, де зазначено, що для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій; договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку; договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання; відповідно до цього зроблено висновок що господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. 
З огляду на наведене, наявність договору на постачання природного газу не свідчить про факт поставки природного газу відповідачу та вибуття активів (природного газу) від ТОВ «Укр Газ Ресурс». 
У відповідності до вимог ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно вимог ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавство не встановлений інший строк оплати товару. 
Отже, обов`язок покупця оплатити товар, зважаючи на приписи ст. 692 Цивільного кодексу України, виникає з моменту його прийняття. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №908/2258/18. 
З врахуванням вищенаведеного місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок про стягнення з відповідача на користь позивача 477     525,78 грн. заборгованості за поставлений природний газ за період з 01.03.2019 по 19.04.2019. 
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов`язання. 
Згідно вимог ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просточення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, який наведений в позовній заяві, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно задоволив за період з 01.03.2019 по 05.02.2020 інфляційні втрати в сумі 8 673,60 грн. та 12 517,77 грн. 3% річних. 
Щодо скасування додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2020 у справі №914/571/20 про стягнення з Прокуратури Львівської області витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн., то таке скаржник просить скасувати в аспекті скасування основного рішення.
З врахуванням того, що судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2020 то відповідно і додаткове рішення від 22.09.2020 у даній справі підлягає залишенню без змін. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2020 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2020 у справі №914/571/20 ґрунтуються на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для їх скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14     статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -     
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури від 05.10.2020 №15/2-113 вих.-20 (вх. № апеляційного суду 01-05/2767/20 від 07.10.2020) залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2020 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2020 у справі №914/571/20 - без змін.
3.          Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст.286-289 ГПК України.
Головуючий (суддя-доповідач):                                                  Т.Б.Бонк
Судді                                                                                                    С.М.Бойко
          О.І.Матущак
Повний текст постанови складено та підписано 03.12.2020.