ПОСТАНОВА 
Іменем України

09 грудня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 386/605/20
провадження № 22-ц/4809/1452/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., 
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 ;
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2020 року за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором у складі судді Гарбуз О.С.
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилався на те, що 07.05.2008 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з подальшим збільшенням до 7 650,00 грн.
До кредитного договору банк додав підписану відповідачкою довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 23.05.2008.
Позивач зазначав, що ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank. ua/terms/pages/70/, складає між ними Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. 
14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва – АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Зазначає, що банк, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, керувався п.п. 3.2, п. 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
У позові посилається на те, що в редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0 – для картки «Універсальна голд».
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості і зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на  19.05.2020 має заборгованість 32 360,06 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредита 24 505,15 грн, в т.ч.:0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредита; 24505,15 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 7 854,91 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн – нарахована пеня; 0,00 грн – нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.
Позивач просив стягнути суму боргу та сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.
Короткий зміст рішення суду
Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2020 року у позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено в повному обсязі.
Рішення суду мотивоване тим, що у заяві позичальника зазначений лише бажаний кредитний ліміт та не зазначена процентна ставка. Крім того, зазначена анкета-заява не містить відомостей про надання відповідачу кредиту в розмірі до 7 650,00 грн або в заявленому розмірі 24 505,15 грн. При цьому позивач не надав підписаних відповідачем умов та правил надання банківських послуг, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою кредитка.
Суд дійшов висновку, що виписки по картках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 за період з 23.05.2008 до 01.05.2020 та довідка позивача про надання відповідачу карток із зазначеними номерами рахунку, самі по собі не підтверджують обставини отримання карток відповідачем з такими номерами та отримання кредиту, шляхом використання карток.
Вказує, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Позивач також посилається на те, що заява від 07.05.2008 містить особистий підпис відповідача де, зокрема, зазначено, що останній погоджується з тим, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.
Позивач вважає, що не можуть бути застосовані висновки, що містяться в постанові Великої Палати Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, оскільки у матеріалах справи наявна довідка, яка підписана позичальником, в якій зазначено розмір відсоткової ставки, пені та штрафів.
Вказує, що в анкеті заяві зазначено про право банку в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт з чим погодилась відповідачка підписуючи анкету-заяву.
Крім того, відповідач активував картку та користувався картковим рахунком, частково погашав заборгованість, про що свідчить надана позивачем виписка про рух коштів. Отже відповідач знав про нарахування йому процентів, а тому прийняв до виконання умови договору.
Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту) та нарахованих відсотків за кредитом, чим порушив норми матеріального права.
Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за кредитом.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Судом встановлено, що 07 травня 2008 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій відповідач зазначила бажаний розмір отримання кредиту в сумі 500 грн. по платіжній картці кредитка «Універсальна» (а.с. 32).
У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua (а.с. 33-44).
На підтвердження факту отримання кредиту ОСОБА_1 , позивачем надано виписки по картках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 за період з 23.05.2008 до 01.05.2020, довідку про зміну умов кредитування і обслуговування кредитної картки та довідку про надання відповідачу карток із зазначеними номерами рахунку (а.с. 21-31).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 19.05.2020 становить 32360 грн. 06 коп., яка складається з 24505 грн. 15 коп. заборгованості за тілом кредиту та 7854 грн. 91 коп. заборгованості за простроченими відсотками 
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
З матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, на що суд першої інстанції не звернув уваги.
У зазначеній анкеті-заяві не визначено розміру та підстав стягнення з позичальника процентів за користування кредитними коштами, однак до цієї анкети-заяви позивачем долучено довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 23.05.2008, яка підписана відповідачкою, й цей факт не спростований. У зазначеній довідці вказано, зокрема, базову процентну ставку в місяць за користування кредитом – 3%.
Так, зазначаючи, що надані позивачем, докази не містили умов, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції у порушення вимог статей 89, 264-265, 382 ЦПК України не звернув уваги на те, що у довідці від 23.05.2008, яку банк надав суду, процентна ставка зазначена 3 %.
Колегія суддів не погоджується з позицією районного суду щодо відсутності у банку права змінювати розмір кредитного ліміту, оскільки це спростовується анкетою-заявою, де зазначено про право банку у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт, на що погодилась відповідачка, підписавши таку заяву. 
Отже, підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 327 ЦК України добровільно погодилась з такими умовами кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. Крім того, відповідачка неодноразово збільшувала кредитний ліміт, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. (а.с. 30)
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23 травня 2008 року б/н, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачкою.
Вказану довідку про умови кредитування від 23.05.2008 суд першої інстанції належним чином не оцінив, хоча Верховний Суд вже звертав увагу на такі обставини, зокрема, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, провадження № 61-21994св19.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту і проценти за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті www.рrivatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Отже, договірні правовідносини сторін зафіксовані в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які є складовими укладеного сторонами договору і врегульовують спірні правовідносини.
Зі змісту анкети-заяви від 07.05.2008 вбачається, що позичальник обрала тип кредитної карти та отримала кредитну картку № НОМЕР_5 , з кредитним лімітом 500,00 грн.
Згідно з довідки про надання кредитних карток відповідачу було пере випущено кредитну карту з наступними номерами: 22.05.2012 - № НОМЕР_6 , 20.11.2014 - № НОМЕР_3 , 05.02.2018 - № НОМЕР_4 (а.с. 31).
З виписки по рахунку вбачається, що на картці з номером НОМЕР_5 з 23.05.2008 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн; 06.02.2010 кредитний ліміт збільшено до 700,00 грн; 07.10.2010 року до 800,00 грн; 25.11.2010 до 900 грн; 15.03.2011 до 1000,00; 16.03.2011 до 1000,00 грн; 06.08.2011 до 1200,00 грн; 07.08.2020 до 1200,00 грн; 20.10.2011 до 1010,00 грн; 15.10.2020 до 2800,00 грн; 16.10.2012 до 2800,00 грн; 26.03.2020 до 2650,00 грн; 18.11.2015 до 7650,00 грн; 01.02.2020 – 0,00 грн (а.с. 30). 
Також, вбачається, що після чергового збільшення кредитного ліміту позичальник активно користувалася кредитними коштами, часткового погашала заборгованість за кредитом (а.с.21-29).
Тобто, зазначене свідчить про інформованість позичальника про збільшення їй кредитного ліміту, а її активні дії щодо використання кредитних коштів - про згоду на таке збільшення.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що виписка по рахунку відповідача не містить жодних даних щодо збільшення кредитного ліміту за межі 7650,00 грн.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що хоч позивач не просить стягнути пеню, однак згідно з розрахунку заборгованості та довідки про рух коштів пеня була неодноразово стягнена та включена в загальну заборгованість по кредиту, що також унеможливлює суд встановити дійсну заборгованість за кредитом.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти   у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 650,00 грн, оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Щодо позовних вимог про стягнення відсотків суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та правил надання батьківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», також послався на довідку про умови кредитування від 23 травня 2008 року, яка підписана ОСОБА_1 (а.с. 33), анкету заяву б/н від 23 травня 2008 року та надав розрахунки заборгованості відповідача за договором від 23 травня 2008 року (а.с. 6-20). Указаною довідкою, з умовами якої погодилася відповідачка, передбачено: базова процентна ставка в місяць 3% на місяць, що дорівнює 36,00% річних, отже нарахування банком боргу по відсоткам з використанням іншого розміру відсоткової ставки є необґрунтованим, що відповідає практиці ВС у справі №442/7667/17, постанова від 25.09.2019.
Всупереч вказаним вимогам позивачем не надано розрахунку 3 % річних, який би містив відомості про розмір простроченої суми, на яку нараховуються проценти, а також період, за який ці проценти нараховані.
При цьому посилання банку на можливість односторонньої зміни відсоткової ставки, що передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, слід відхилити, адже вказані положення договору не погоджувались позичальником та не підписувались.
З розрахунку заборгованості, наданого суду першої інстанції, вбачається, що його виконано виходячи з процентної ставки у розмірах 36,0%, 30,0%,34,8% 43,2% на рік та 3,6%, 2,9%, 2,5%, на місяць, тобто у більшому розмірі, ніж обумовлено сторонами у довідці про умови кредитування від 23.05.2008 (неправомірно завищені відсотки за користування кредитом). 
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості з 01.10.2019 по 19.05.2020 відсоткова ставка була встановлена 86,4%, що суперечує умовам договору.
Відповідно до наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку, станом на 19.05.2020 ОСОБА_1 має перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 32 360,06 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 24 505 грн 15 коп, заборгованості за простроченими відсотками 7 854 грн 91 коп (а.с.20).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Цивільним кодексом України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, суд не в праві перебирати на себе функцію подання доказів та здійснення нарахування заборгованості за кредитним договором, у тому числі в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Суд уповноважений перевірити обґрунтованість та законність вимог позивача, проте не здійснювати формулювання таких вимог.
Банком не надано належного розрахунку заборгованості відповідача по процентам, з більшою або меншою відсотковою ставкою ніж зазначено у анкеті та довідці.
Про наявність будь-яких перешкод для подачі доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявлялось. Наявність таких перешкод не вбачається і з наявних матеріалів справи.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7650,00 грн.
Судові витрати понесені відповідачем документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 2101,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3153,00 грн (а. с. 5; а.с.94).
Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1240,00 грн із розрахунку: 32 360,06 грн (заявлені вимоги): 7650,00 грн (задоволені позовні вимоги) = 23,6% від 5254,00 грн сплаченого судового збору = 1240,00 грн.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту та відмови в позові в частині стягнення відсотків.
Також, згідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1240,00 грн в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2020 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 7 650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят),00 грн та 1 240 (одна тисяча двісті сорок), 00 грн в рахунок компенсації понесених витрат по сплаті судового збору.
В задоволенні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків в розмірі 7854 грн 91 коп відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2020 року.

Головуючий суддя                                                        А.М. Головань
Судді                                                                                О.Л. Карпенко
                                                                                С.І. Мурашко