КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №752/4865/20
Провадження № 33/824/5086/2020                                                                                              Суддя 1 інстанції - Єсауленко
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                                                 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
 
П О С Т А Н О В А
 
24 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -  
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року,  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Не погоджуючись із постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на вказану постанову, в який містяться клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 01 жовтня 2020 року в результаті накладення арешту на його грошові кошти Державною виконавчою службою. Після чого 02 жовтня 2020 року його представником було отримано копію постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, а тому, посилаючись позицію ВС/КАС викладену у справі №686/28291/19 від 12.06.2020 року, вважає, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин.
Також ОСОБА_1 вказує на те, що 08.10.2020 року його захисником - адвокатом Борисенком Олександром Васильовичем до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва, було подано апеляційну скаргу на постанову Голосіївського районного суду м. Києва, з клопотанням про поновлення строку на оскарження. 26.11.2020 року було отримано постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Борисенка О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року, з тих підстав, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Борисенко О.В. не брав участі у ході розгляду справи судом першої інстанції. Натомість ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги із адвокатом Борисенком О.В. 01.10.2020 року, тобто після набрання постановою судді від 22.06.2020 року законної сили, а також апеляційним судом звернуто увагу на те, що захисник Борисенко О.В. є самостійною процесуальною особою, апеляційна скарга подана від її імені, а тому суд повинен перевірити наявність підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги саме захиснику. Наявність причин, що призвели до пропуску строку на подачу апеляційної скарги самим ОСОБА_1 , не дає підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги захиснику, як особі яка подала апеляційну скаргу від свого імені.
Проте ОСОБА_1 не погоджується з такими висновки апеляційної інстанції, оскільки скарга від імені скаржника підписана адвокатом Борисенко О.В., який на підтвердження своїх повноважень до апеляційної скарги надавав належним чином завірену копію ордеру на надання правової допомоги, за зазначенням в ньому відсутності яких небуть обмежень та застережень при наданні правничої допомоги ОСОБА_1 та належним чином завірену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Борисенка О.В., які просили прийняти до розгляду апеляційну скаргу, поновивши строк на її подачу, перевіривши матеріали справи, а також доводи клопотання про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, вважаю, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва щодо  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП винесена  22 червня 2020 року. 
Апеляційну скаргу, згідно штампу вхідної кореспонденції суду,  ОСОБА_1 подав до канцелярії суду першої інстанціїлише 01.12.2020 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.
З постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року вбачається, що  ОСОБА_1  дійсно не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції 22.06.2020 року. 
Разом з тим, відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини зазначається, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).
Так, з матеріалів справи вбачається, що 20.05.2020 р. до Голосіївського районного суду м. Києва надійшли матеріали у справі про адмінправопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
22.05.2020 року за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, як адреса проживання  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ) судом першої  інстанції направлена повістка про виклик  ОСОБА_1  в судове засідання на 22 червня 2020 року (а.с.5), що свідчить про те, судом першої інстанції вжиті заходи щодо належного повідомлення  ОСОБА_1  про судове засідання. 
В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 ,знаючи ще з моменту  складання протоколу про адміністративне правопорушення про те, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва здійснюється розгляд справи щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, самостійно не цікавився ходом розгляду справи, тим самим знехтував своїми процесуальними обов`язками.
У зв`язку з відсутністю  ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції, судом, відповідно до вимог КУпАП,  ОСОБА_1 супровідним листом від 22.06.2019 року була направлена копія постанови (а.с. 8).
Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Згідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду. Відтак, ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року в справі №752/9487/20 надіслана до реєстру 23.06.2020 року та оприлюднена 25 червня 2020 року. Тобто, за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень,  ОСОБА_1  мав можливість ознайомитись з повним текстом зазначеного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та міг оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк. 
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Що стосується доводів апелянта, з посиланням на висновок Верховного Суду викладений у постанові № 686/28291/19 від 12.06.2020 року, про те, що саме з часу отримання судового рішення слід обраховувати строк на його оскарження, то вони є безпідставними, оскільки згідно ст. 288, 289 КУпАП визначено порядок та строки оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, які були винесені адміністративними комісіями, виконавчими комітетами, інспекторами з паркування чи іншими органами виконавчої влади уповноваженими на накладення адміністративного стягнення, які підлягають оскарженню до вищого керівника чи суду першої інстанції. Саме відповідні правовідносини та оскарження наведених рішень урегульовано КАС, зокрема і розтлумачено у висновку Верховного Суду у постанові № 686/28291/19 від 12 червня 2020 року на яку посилається апелянт.
Разом з тим, порядок та строки апеляційного оскарження постанови судді суду загальної юрисдикції про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення визначено виключно вищевказаними вимогами ст. 294 КУпАП та ст. 289 КУпАП не регулюються, а тому в даному випадку дата отримання постанови та час її вручення підлягає оцінці саме через призму поважності причин пропуску строку оскарження.
Що стосується посилання апелянта, як на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження на те, що його захисником вже було подано апеляційну скаргу на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року з клопотанням про поновлення і строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, проте постановою Київського апеляційного суду йому було відмовлено у поновленні пропущеного строку, то з даного приводу слід зазначити, що він фактично не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, проте відповідно до ч. 10 ст. 294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Чинним процесуальними законом, який регламентує провадження у справах про адміністративне правопорушення в апеляційній інстанції, не передбачено перегляд постанови судді апеляційного суду щодо відмови в поновленні строку та повернення апеляційної скарги. 
Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення  ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянт не підтвердив поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення, відповідно не находить, в зв`язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка  її  подала.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Відмовити  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.   
 
                  Суддя   
Київського апеляційного суду                                                                           Кепкал Л.І.