УХВАЛА

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 140/947/20
адміністративне провадження № К/9901/28660/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №140/947/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еріт Сістем» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів,
УСТАНОВИВ :
28.10.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій відповідач, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається на пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо того, чи є факт неподання декларантом додаткових документів, витребуваних митницею у зв`язку з тим, що позивач міг здійснити платежі третім особам на користь продавця, а також із заявленням товару за нижчою ціною, ніж рівень цін за подібні (аналогічні) товари, що є в ЄАІС, достатньою підставою для відмови в оформленні товару за основним методом визначення митної вартості.
Також вказує на те, що судами неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для вирішення спору, а також не надано неналежної оцінки доказам відповідача.
При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження.
Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України        визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Стаття ж 330 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
Так відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України  у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)        статтею 328    цього Кодексу підстави (підстав).
При цьому згідно з пунктом 3 частини четвертої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Отже зміст наведених положень  процесуального закону  свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення
Водночас й частина третя статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Згідно з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених  КАС України  підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку. 
Отже у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржнику необхідно чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому саме полягає неправильне застосування відповідної норми права. Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах безвідносно до конкретної такої норми унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Вказівка ж на недослідження судами зібраних у справі доказів, як порушення норм процесуального права і умова для скасування судових рішень, може бути визнана прийнятною при касаційному оскарженні судового рішення (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України) у разі обґрунтованості заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, про що прямо зазначено в пункті 1 частини другої статті 353 цього Кодексу.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги з`ясовано, що скаржник не зазначає ані норми права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, ані в чому саме полягає неправильне застосування судами норм права.
Крім того судом встановлено, що фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із наданою судами правовою оцінкою встановленим обставинам і дослідженим доказам, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, яка передбачена пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відтак касаційна скарга Волинської митниці Держмитслужби підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей  328,  330, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №140/947/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еріт Сістем» до Волинської митниці ДМС про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                С.С. Пасічник