ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8075/20 Справа № 211/2219/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гіда О. С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді -доповідача: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання -Кислиця І.В.
сторони справи:
позивач-  ОСОБА_1 ,
відповідачі:Товариство з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи», державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олена Володимирівна, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи»на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, постановлену суддею Гіда О.С. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, в якому просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер: 47301134 від 11.06.2019 року, про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та поновити право власності ОСОБА_1 на вказане домоволодіння.
17.07.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом зобов`язання ТОВ «Кредитні ініціативи» забезпечити безперешкодний доступ йому та членам його сім`ї до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою постійного проживання; заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» створювати або вчиняти будь-які перешкоди у користуванні йому та членам його сім`ї житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» або будь-яким третім особам здійснювати дії, спрямовані на виселення його та членів його сім`ї з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони доступу співробітників та уповноважених осіб ТОВ «Кредитні ініціативи», в тому числі на підставі довіреності, до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони відділу реєстрації місця проживання громадян Центру надання адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, його територіальним підрозділам, будь-яким іншим органам реєстрації місця проживання громадян у м.Кривому Розі вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони відділу реєстрації місця проживання громадян Центру надання адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, його територіальним підрозділам, будь-яким іншим органам реєстрації місця проживання громадян у м.Кривому Розі вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 ; посилаючись на те, що наразі він та члени його сім`ї незаконно позбавлені права користування та проживання у спірному будинку, за місцезнаходженням якого зареєстровані, спірна нерухомість становить єдине постійне зареєстроване їх місце проживання. 
Заявник посилається також на те, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову не матиме жодного негативного впливу на господарську діяльність ТОВ «Кредитні ініціативи», в тому числі не створить жодних перешкод або труднощів для такої діяльності, а лише забезпечить реальність виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а також можливість реалізації позивачем та його родиною гарантованого Конституцією України права на житло.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року заява ОСОБА_1 задоволена частково.
Забезпечено позов шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» або будь-яким третім особам здійснювати дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони відділу реєстрації місця проживання громадян Центру надання адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, його територіальним підрозділам, будь-яким іншим органам реєстрації місця проживання громадян у м.Кривому Розі вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, яка винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права ставить питання про її скасування з відмовою позивачу у задоволенні його заяви про забезпечення позову.
При цьому, скаржник наголошує на тому, що ТОВ «Кредитні ініціативи» скористалось своїм правом у порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» та задовольнило свої вимоги кредитора/іпотеко держателя в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору в позасудовому порядку через звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності. Вказує, що позивач не погодився із тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права власності на предмет іпотеки і звернувся до суду з позовом, з якого видно, що вагомих обґрунтувань та доказів на його задоволення немає і він носить суто формальний характер, щоб ускладнити відповідачу можливість законно розпоряджатися своїм майном, адже саме ТОВ «Кредитні ініціативи», а не позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач вважає, що дана справа є явним зловживанням позивачем процесуальними правами задля позбавлення права кредитора реалізувати свої законні права щодо погашення заборгованості по кредитному договору та унеможливити розпорядження належним банку майном на праві власності. Відповідач вважає ухвалу суду протиправною, безпідставною, оскільки цією ухвалою новому власнику нерухомого майна заборонено користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном.
Вказує, що суд першої інстанції проігнорував рівність сторін у процесі та постановив ухвалу, яка задовольняє інтереси тільки позивача та надає йому можливість продовжувати недотримуватись договірних зобов`язань, а банк вимушений зазнавати збитків.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача ОСОБА_2 , посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, просить відмовити в задоволенні скарги та залишити ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, з викладених у відзиву підстав, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи ухвалу про часткове забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачам в їх правах, а тому, зважаючи на обставини даної справи, на реєстрацію та проживання за даною адресою неповнолітньої дитини, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним до вирішення спору по суті буде забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» або будь-яким третім особам здійснювати дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони відділу реєстрації місця проживання громадян Центру надання адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, його територіальним підрозділам, будь-яким іншим органам реєстрації місця проживання громадян у м.Кривому Розі вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї. 
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. 
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Як роз`яснено в п.1, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
За змістом п.10 цієї ж постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, в якому просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер: 47301134 від 11.06.2019 року, про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та поновити право власності ОСОБА_1 на вказане домоволодіння.
Ухвалою суду від 17.04.2020 попередню заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 було задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» на підставі рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47301134 від 11.06.2019 року, номер запису про право власності: 31950720.
16.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення. З даної заяви та пояснення вбачається, що 16.07.2020 невідомі особи перешкоджали йому зайти та мешкати у будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 повідомив також, що у даному будинку зареєстровані він та його неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Виходячи з наведених вище норм права, висновок суду про те, що вимоги позивача в частині заборони відповідачу або будь-яким третім особам здійснювати дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1  та членів його сім`ї зі спірного будинку тазаборони відділу реєстрації місця проживання громадян Центру надання адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, його територіальним підрозділам, будь-яким іншим органам реєстрації місця проживання громадян у м.Кривому Розі вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1  та членів його сім`ї,виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачам в їх правах, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, оскільки до часу вирішення спору по суті, обрані судом заходи забезпечення позову забезпечують збалансованість інтересів сторін по справі.
На підставі викладеного, та з урахуванням положень ст.375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права .
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи»залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 грудня 2020 року.

Головуючий:
Судді: