ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 260/2491/20 пров. № А/857/11125/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Судова-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі № 260/2491/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції – Гаврилко С.Є.,
час ухвалення рішення – 10.08.2020 року,
місце ухвалення рішення – м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – 10.08.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

13 липня 2020 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименка Романа Васильовича (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд.6, оф.31), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" (02094, м. Київ, Шевченківський район, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, код ЄДРПОУ 39508708), якою просить: 1. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича (номер посвідчення 0415 від 30.09.2019 року) щодо відкриття виконавчого провадження №62445215 від 02.07.2020 року; 2. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 62445215 від 02.07.2020 року винесену відповідачем та всі інші похідні від неї постанови: постанова про стягнення основної винагороди від 02.07.2020 року; постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02.07.2020 року; постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.07.2020; 3. Стягнути з відповідача 1681,60 грн. витрати зі сплатою судового збору; 4. Винести окрему ухвалу та передати інформацію до відповідного контролюючого органу державної влади – Міністерству юстиції з тим, аби перевірити діяльність, та у випадку притягнення до відповідальності приватного виконавця ОСОБА_2 , дії котрого неодноразово визнавалися протиправними в аналогічних справах.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 липня 2020 року позивачем було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 02 липня 2020 року № 62445215, що ухвалена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Романом Васильовичем. Вказаною постановою на підставі виконавчого напису № 13256 виданого 15 травня 2020 року, приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про стягнення з позивача на користь товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" заборгованість  12369,73 грн. було відкрито виконавче провадження за ВП № 62445215.   В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_2 , яка зазначена у супровідному листі до постанови – АДРЕСА_3 , є невірною та може бути спростована постановою про звернення стягнення із заробітної плати, пенсії, стипендії, та інших доходів винесеною відповідачем, в якій у пункті 9 зазначаються, що копію такої постанови направити для виконання до особи, якою є Приватне акціонерне товариство "Модуль М" код ЄДРПОУ 05795783, адреса: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Бабяка, буд. № 15, де позивач працює та отримує заробітну плату при нормованому робочому часі. Крім того, позивач зазначає, що на момент відкриття виконавчого провадження та прийняття спірної постанови у позивача було відсутнє будь-яке майно, у тому числі, грошові кошти, які б знаходились в межах виконавчого округу відповідача. Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження та всі інші похідні від неї постанови: про стягнення основної винагороди від 02 липня 2020 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 02 липня 2020 року; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 липня 2020 року  протиправними, оскільки вони ухвалені всупереч вимогам статті 24 частини 2 Закону України "Про виконавче провадження" не за місцем проживання/перебування боржника або знаходження її майна.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі № 260/2491/20 позовні вимоги задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги докази, надані відповідачем щодо того, що у виконавчому написі № 13256 виданого приватним нотаріусом вказано, що місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 .  Відповідач вказує, що чинною редакцією Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Таким чином, звертає увагу, що оскільки до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. надійшов виконавчий документ – виконавчий напис № 13256, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва.
На думку скаржника, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що приватний виконавець наділений правом перевіряти визначене виконавчим листом місце проживання/реєстрації боржника до прийняття до виконання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження.
Просить скасувати Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі № 260/2491/20 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, оскільки місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клименко Роман Васильович здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП № 62445215 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника – фізичної особи.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович вчинено виконавчий напис № 13256 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс"  заборгованість в сумі 12369,73 грн (а.с. 49 (на звороті)). 
01 липня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. із заявою про примусове виконання рішення, якою просив відкрити за місцем проживання боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович за № 13256 від 15 травня 2020 року про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 12369,73 грн (а.с. 47).  
На підставі вказаної заяви, 02 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62445215 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від № 13256 від 15 травня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс"  заборгованості у розмірі 12369,73 грн (а.с.14). 
Також, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва у виконавчому провадженні ВП № 62445215 ухвалено постанову від 02 липня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 1236,97 грн (а.с.а.с. 15, 16).
02 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 62445215, якою визначено для боржника ОСОБА_1 суму мінімальних витрат у розмірі 300 грн (а.с.а.с. 17,18).
10 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. прийнято постанову у ВП № 62445215 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.а.с. 19, 20).
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема, рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі також - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частини перша, друга статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
Так, пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 .
Також суд апеляційної інстанції зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази наявності будь-якого майна позивача (боржника) у в межах виконавчого округу відповідача.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга підлягає задоволенню, оскільки Приватний виконавець порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що у свою чергу суперечить Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції № 512/5.
До аналогічних висновків дійшов Верховний суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №  580/3311/19, яка  в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 229, 230, 241, 243, 287, 308, 310, 311, 313, 316, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі № 260/2491/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 27.10.2020 року