ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 310/2597/20(2-а/310/56/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.07.2020 (головуючий суддя Білоусова О.М.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача інспектора СРПП Бердянського ВП старшого лейтенанта поліції Колєснікова Олександра Вадимовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП Бердянського ВП старшого лейтенанта поліції Колєснікова Олександра Вадимовича про скасування постанов від 07.04.2020 року серії БАА №334555 та серії БАА №334556 про накладення адміністративного стягнення (штраф в розмірі 170грн. та штраф в розмірі 425грн.). 
Позов обґрунтовано тим, що 07.04.2020 року відносно позивача інспектором Колєсніковим О.В. винесено дві постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 334555 та серії БАА № 334556 (штраф 170грн. та штраф 425грн.). Постанова БАА №334555 прийнята на підставі того, що 07.04.2020 року о 18 год. 23 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем Мерседес Бенс д/н НОМЕР_1 , на якому був відсутній передній державний номерний знак, чим порушив вимоги п.2.9 в ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст.121 КУпАП (накладено стягнення в розмірі 170 грн.) Також постановою серії БАА №334556 від 07.04.2020 на позивача накладено  стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП оскільки він 07.04.2020 року о 18 год. 23 хв. в м. Бердянськ по вул. Італійській, 7, керуючи автомобілем Мерседес Бенс д/з НОМЕР_1 не пред`явив для перевірки документи, зазначені в пункту 2.1 ПДР України, чим порушив п.п. 2.4.а. Просить скасувати вказані постанови, посилаючись на те, що передній номерний знак був розташований на лобовому склі, оскільки нещодавно заводське кріплення знаку було зламане. Вказує також на те, що інспектор просив надати для перевірки документи, при цьому позивач запитав про причину зупинки, також просив надати інспектора свої документи. Позивач відповіді не отримав та документи не надав.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.07.2020 в задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що проаналізувавши доказ -відео фіксацію порушення ПДР, можливо зробити беззаперечний висновок про наявність порушень з боку позивача, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкцій ч.1 ст.126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, за якими позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вказує на те, що досліджений судом першої інстанції відеозапис не може вважатись належним доказом, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Також вказує на те, що ч. 6 ст. 121 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, отже постанова від 07.04.2020 серії БАА № 334555 має недоліки і не містить зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, на що суд першої інстанції не звернув увагу. 
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Позивач повідомлений про розгляд справи судом апеляційної  інстанції за адресою, що зазначена позивачем в позові та в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), однак кореспонденцію з суду не отримує у зв`язку з чим здійснено оголошення на сайті суду.
Відповідач повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції електронною поштою.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії БАА №334556 позивач ОСОБА_1 07.04.2020 року о 18 год. 23 хв., керуючи автомобілем Мерседес Бенс д/н НОМЕР_1 не пред`явив для перевірки документи, зазначені в пункту 2.1 ПДР України, чим порушив п.п. 2.4.а, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 425 грн. (а.с. 18).
Крім того, згідно копії постанови серії БАА № 334555 позивач ОСОБА_1 07.04.2020 о 18 год. 23 хв., керував автомобілем Мерседес Бенс д/н НОМЕР_1 , на якому був відсутній передній державний номерний знак, чим порушив п.п. 2.9 в ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 170 грн. (а.с. 19).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосувати норми Конституції України, Закону України "Про Національну поліцію", Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми Правил дорожнього руху України, Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.
Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (яким є відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, такі нормативні акти як Закон України "Про Національну поліцію", Правила дорожнього руху України, Кодекс України про адміністративні правопорушення встановлюють чіткий порядок дій суб`єкта владних повноважень, який стосується даних правовідносин. 
Зокрема, пункт 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Отже вказана норма передбачає право поліцейського вимагати в особи пред`явлення нею відповідних документів.
Для з`ясування питання чи достатньо було у поліцейського підстав вважати, що особа вчинила правопорушення слід проаналізувати докази, що містяться в матеріалах справи. 
Згідно постанови серії БАА № 334555 позивач ОСОБА_1 07.04.2020 о 18 год. 23 хв., керував автомобілем Мерседес Бенс д/н НОМЕР_1 , на якому був відсутній передній державний номерний знак, чим порушив п.п. 2.9 в ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 170 грн. (а.с. 19).
Згідно з п. 2.9 ПДР водієві забороняється: 
в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Тобто, чинним законодавством передбачено випадки, під час яких водієві забороняється керувати транспортним засобом, а саме і у випадку коли номерний знак закріплений не в установленому для цього місці. 
Водночас, пунктом 2.4. (а) Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Слід зазначити, що за визначенням п. 2.1. (а) Правил дорожнього руху України  водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що інспектор мав правові підстави зупинити транспортний засіб (оскільки номерний знак знаходився не в установленому для цього місці) та у зв`язку з цим мав право вимагати у водія пред`явлення відповідних документів, а водій зобов`язаний пред`явити посвідчення водія. 
Відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - передбачена частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачає, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що статтею 36 КУпАП визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Матеріали справи містять Постанови від 07.04.2020 року серії БАА №334555 та серії БАА №334556 про накладення адміністративного стягнення (штраф в розмірі 170грн. та штраф в розмірі 425грн.) на позивача, таким чином підтверджується притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с. 2, 4, 18, 19).
За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Приписами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини  6 статті 121, статті 124-1 125, частини 1, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Вказані норми не порушені відповідачем при складанні постанов про накладення адміністративного стягнення на позивача.
Слід заначити, що за правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. 
Отже, у даному випадку складання протоколу не передбачено нормами КУПАП.
При цьому, статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Зокрема, за змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Водночас, вчинення правопорушення має бути підтверджено доказами.
В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Матеріалами справи дійсно підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме позивач керував автомобілем Мерседес Бенс д/н НОМЕР_1 , на якому був відсутній передній державний номерний знак, що підтверджує правомірність зупинення транспортного засобу поліцейськими (а.с. 14). При цьому при зупинці транспортного засобу поліцейський має право вимагати пред`явлення документів визначених п. 2.1. (а) Правил дорожнього руху України. 
Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції відповідач діяв у межах зазначених норм.
Водночас в апеляційній скарзі позивач зазначає, що відеозапис не може вважатись належним доказом, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. 
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Дійсно, у відповідності до  ст. 283 КУпАП  постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною другою цієї статті, повинна також містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги Постанову Верховного суду від 15.11.2018 року справа №524/7184/16-а адміністративне провадження №К/9901/24247/18, згідно якої також зазначено про вимоги статті 283 КУпАП:  постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною другою статті 283 КУпАП, зокрема повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.
Однак, позивач безпосередньо в позові зазначає, що він дійсно керував транспортним засобом у якому передній номерний знак був розташований на лобовому склі, оскільки нещодавно заводське кріплення знаку було зламане. 
Таким чином, безпосередньо позивачем (без врахування відеозапису) підтверджується факт керування транспортним засобом у якому передній номерний знак був розташований на лобовому склі, що зумовлює обґрунтованість правомірної зупинки транспортного засобу поліцейським. Як наслідок, при зупинці транспортного засобу, поліцейський має право вимагати пред`явлення документів визначених п. 2.1. (а) Правил дорожнього руху України, а водій зобов`язаний пред`явити поліцейському на вимогу вказані документи.
При цьому, доводи позивача, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду, зроблених під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки самим позивачем в позовній заяві не заперечується факт керування автомобілем з державним номерним знаком, закріпленим не в установленому для цього місці, а також не надання документів на вимогу поліцейського.
По суті рішення суду першої інстанції правильне та не підлягає скасуванню з формальних підстав.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування. 
В силу ч. 3    ст. 272 КАС України  справи, визначені  статтею 286 КАС    не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.    241-245,    250,    315,    317,    321,    322        КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.07.2020 - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови виготовлено 04.12.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова