ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 р.	Справа № 520/12882/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., повний текст складено 11.02.20 року по справі № 520/12882/19
за позовом         Головного управління ДПС у Харківській області      
до         ОСОБА_1                   
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 суму податкового боргу в загальному розмірі 83853,93 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач має податковий борг в розмірі 83853,93 грн., який станом на час розгляду справи відповідачем не сплачено.
11 лютого 2020 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про стягнення податкового боргу задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету України суму податкового боргу в загальному розмірі 83853 грн. 93 коп.
Не погодившись із судовим рішенням відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити повністю в задоволенні позову ГУ ДПС у Харківській області. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Вважає рішення, на підставі яких склалась податкова заборгованість, є протиправними, а податковий борг нараховано безпідставно.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідач має податковий борг у сумі 83853,93 грн., який складається з:
- земельного податку з фізичних осіб у сумі 1941,01 грн., нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №7828545-1302, у сумі 1209,65 грн. нарахованого на підставі податковою повідомлення-рішення від 30.06.2019 року №-7828547-1302, (4877,28 грн. нараховано, 3667,63 грн. сплачено, 1209,65 грн. заборгованість), у сумі 4877,28 грн. нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2018 року №820111-1306-2027, у сумі 1941,01 грн. нараховано на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2018 року №820112-1306-2027;
- податку на доходи фізичних осіб у сумі 3504,48 грн. та 292,04 грн. військовий збір нарахованих на підставі податкової декларації №8369.
- податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 16625,60 грн. нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.02.2019 року №0002920-5506-2027, у сумі 15771,20 грн. нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.02.2019 року №0002921-5506-2027, у сумі 18348,81 грн. нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.06.2019 року №0188643-5506-2027, у сумі 19342,85 грн. нараховано на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.06.2019 року №0188644-5506-2027.
Вищевказані податкові повідомлення-рішення були направлені відповідачу засобами поштового зв`язку. Податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 не оскаржені.
20.10.2016 року контролюючим органом складено та направлено засобами поштового зв`язку до ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" № 3678-17 від 20.10.2016 року на суму 4379,65 грн. Податкова вимога ОСОБА_1 не оскаржувалась.
Згідно з виписками з інтегрованої картки платника податків у ОСОБА_1 наявна несплачена сума податкового боргу 83853,93 грн.
Вважаючи, що підлягає стягненню до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 сума податкового боргу в загальному розмірі 83853,93 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необхідності сплати позивачем утвореного податкового боргу в розмірі 83853,93 грн., який є законним та обґрунтованим.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Порядок нарахування сум земельного податку з фізичних осіб та строки сплати визначені у ст. 285-287 ПК України.
Так, відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Згідно п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п. 287.5 ст. 287 ПК України).
Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п. 266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно п.п.16.1.3 та п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України  платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до ч.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно п.46. 1 ст.46 ПК України - податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно п.56.11 ст.56 ПК України - не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Приписами п.57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.п.16.1.4 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи .
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.14.1.175 п.14.1 статті 14 Кодексу).
Відповідно до підпункту "е" пункту 176.1 статті 176 Податкового Кодексу України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п. 59.1, п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пп. 19-1.1.34 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За приписами пп.19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно п. 95.4 ст.95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих позивачем грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки підтвердження існування події узгодження того грошового зобов`язання в сумі 83853,93 грн., не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду від 22.08.2018 у справі № 820/1878/16, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.
Матеріалами справи підтверджено, що за позивачкою рахується податковий борг у сумі 83853,93 грн., який складається з:
- земельного податку з фізичних осіб у сумі 1941,01 грн., нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №7828545-1302, у сумі 1209,65 грн. нарахованого на підставі податковою повідомлення-рішення від 30.06.2019 року №-7828547-1302, (4877,28 грн. нараховано, 3667,63 грн. сплачено, 1209,65 грн. заборгованість), у сумі 4877,28 грн. нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2018 року №820111-1306-2027, у сумі 1941,01 грн. нараховано на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2018 року №820112-1306-2027;
- податку на доходи фізичних осіб у сумі 3504,48 грн. та 292,04 грн. військовий збір нарахованих на підставі податкової декларації №8369.
- податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 16625,60 грн. нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.02.2019 року №0002920-5506-2027, у сумі 15771,20 грн. нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.02.2019 року №0002921-5506-2027, у сумі 18348,81 грн. нарахованого на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.06.2019 року №0188643-5506-2027, у сумі 19342,85 грн. нараховано на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.06.2019 року №0188644-5506-2027.
Вищевказані податкові повідомлення-рішення були направлені відповідачу засобами поштового зв`язку. 
20.10.2016 року контролюючим органом складено та направлено засобами поштового зв`язку до ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" № 3678-17 від 20.10.2016 року на суму 4379,65 грн. 
При цьому, нараховані контролюючим органом грошові зобов`язання, винесені податкові повідомлення-рішення та податкова вимога ОСОБА_1 не оскаржувались.
Тобто, податкове зобов`язання платника податків, вважається узгодженим та набуло статусу податкового боргу.
Так, ОСОБА_1 у строки, визначені діючим законодавством податкову заборгованість перед бюджетом не сплачено, внаслідок чого склався податковий борг у сумі 83853,93 грн.
Отже, колегія суддів вказує на невиконання відповідачем свого податкового обов`язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  податковим органом вжито всі заходи на погашення суми заборгованості, проте остання відповідачем не сплачена, що підтверджується виписками з інтегрованої картки платника податків.
Отже, враховуючи те, що податковий борг в розмірі 83853,93 грн. відповідачем не сплачений, останній підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи зазначене, колегія суддів зауважує, що позивач у спірних правовідносинах  діяв на підставі вимог  Конституції  та законів України.
Доводи апелянта про протиправність нарахування позивачем податкового боргу та рішень, на підставі яких нараховано борг, колегія суддів відхиляє з огляду на  те, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Так, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
За змістом   п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується  з висновком суду першої інстанції про те, що утворена податкова заборгованість у розмірі 83853,93 грн., яка не сплачена ОСОБА_1 підлягає стягненню, як законна та обґрунтована, а тому позовні вимоги податкового органу підлягають задоволенню.
У відповідності до  ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам  ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року по справі № 520/12882/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.І. Сіренко	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  07.10.2020 року