П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року                                                                          м. Київ
 
Справа № 22-14238                                                 Головуючий у 1-й інстанції: Бабко В. В. 
Унікальний № 754/13568/18                                                           Доповідач- Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
 
                    за участю секретаря                           Осінчук Н. В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1   на дії старшого державного виконавця Голосіївського територіального управління юстиції у місті Києві Проца Віктора Степановича, стягувач ОСОБА_2 ,- 
                                         у с т а н о в и л а:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Голосіївського територіального управління юстиції у місті Києві Проца В. С., в якій просила зупинити виконання рішення суду до розгляду скарги по суті, зобов`язати головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Проца В. С. скасувати постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 60247979, витребувати з Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві матеріали виконавчого провадження № 60247979, вважати строк на оскарження не пропущеним (а.с.1-3).
          В обґрунтування скарги було зазначено таке. Державним виконавцем було встановлено, що у боржника є грошові кошти, є офіційне місце роботи із виплатою заробітної плати, а отже стягнення має відбуватись із коштів боржника, а саме заробітної плати та частини пенсії. Стягнення має проводитись в межах суми боргу, не більше. Однак державним виконавцем не було надано строк для добровільного виконання рішення та боржником не надано реквізитів для отримання ним коштів. Про передчасність винесення даної постанови свідчить те, що боржником оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження та у випадку визнання судом підстав, викладених у скарзі, виконавчий лист має бути повернутий до суду, а постанова про накладення арешту на майно боржника скасована. Ураховуючи наявність у боржника коштів, державним виконавцем мала бути винесена постанова про зняття арешту з майна боржника через не співмірність боргу.
          Ухвалою  Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_1   на дії старшого державного виконавця Голосіївського територіального управління юстиції у місті Києві Проца В. С.  залишено без розгляду та повернуто особі, що подала скаргу.
          
          Не погодившись з ухвалою суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.15-17).
В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення стягувача ОСОБА_2 , який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що предметом оскарження є постанова про арешт майна боржника від 09 жовтня 2019 року.
ОСОБА_1 - боржник в процедурі виконавчого провадження, звернулась до суду зі скаргою 15 вересня 2020 року, про що свідчить дата на відбитку судового штемпеля про отримання скарги судом (вхідний № 39412 від 15 вересня 2020 року), тобто після спливу строку на оскарження дій державного виконавця, визначеного ст. 449 ЦПК України.
Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 районний суд виходив з відсутності підстав вважати, що скаржник не пропустив строк для подання до суду скарги у зв`язку з відсутністю належних доказів, які мали підтвердити поважні причини несвоєчасного звернення боржника в процедурі виконавчого провадження до суду зі скаргою та дійшов висновку, що скаржником пропущено строк на звернення до суду зі скаргою і докази поважності пропуску такого строку відсутні, що є підставою для залишення скарги без розгляду.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд  виходить з наступного.
Відповідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Окрім того, згідно роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України (в редакції Кодексу, яка діяла до 15 грудня 2017 року) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби з пропущенням строку встановленого законом, така скарга залишається без розгляду.
 
Як убачається із матеріалів справи,  15 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду скаргу на дії старшого державного виконавця Голосіївського територіального управління юстиції у місті Києві Проца В. С. в якій просила, крім іншого, вважати строк на оскарження не пропущеним з підстав викладених у скарзі та просила витребувати з Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві матеріали виконавчого провадження № 60247979.
 
Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що скаржником не було надано належних доказів, які б могли свідчити про поважні причини пропуску строку.
Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 про те строку на звернення до суду із скаргоюне є пропущеним, залишив поза увагою клопотання скаржника про витребування матеріалів виконавчого провадження та дійшов передчасного висновку, що строк на оскарження є пропущеним і не підлягає поновленню. 
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи, що висновок суду про пропуск заявником строку звернення до суду зі скаргою є передчасним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала  скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року скасувати, справу направити до районного суду для продовження розгляду.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складений 04 грудня 2020 року.

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                 Д. Р. Гаращенко
 
 Т. О. Невідома