ПОСТАНОВА 
Іменем України

21 жовтня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 750/3476/19
провадження № 22-ц/4809/919/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:                
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.
        секретар Гончар В.В.
учасники справи:
ОСОБА_1 
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2020 року, суддя Годованець І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу про звільнення з підстав, передбачених п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул), зміни формулювання причини звільнення на ст.. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника), про зобов`язання комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області змінити запис у трудовій книжці та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу про звільнення з підстав, передбачених п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул), зміну формулювання причини звільнення на ст.. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника), зобов`язання комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області змінити запис у трудовій книжці та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.08.2018 він подав заяву на звільнення з посади лікаря анестезіолога Устинівської Центральної районної лікарні за власним бажанням. Дану заяву було зареєстровано секретарем головного лікаря в журналі вхідної документації № 660 від 20.08.2018.
Після подачі заяви він відпрацював два тижні, відповідно до чинного законодавства України. 
05.09.2018 позивач, відпрацював останній робочий день та 06.09.2018 з`явився для отримання трудової книжки та наказу про розірвання трудового договору, однак головний лікар Устинівської Центральної районної лікарні відмовив йому усно у звільнені.
05.10.2018 позивач звернувся до керівництва лікарні із заявою про розірвання трудового договору на підставі заяви від 20.08.2018, однак керівництво проігнорувало його заяву.
27.02.2019 позивач отримав трудову книжку, в якій була відмітка про його звільнення, 05.09.2018 за прогул.
Позивач зазначив, що дана відмітка не відповідає дійсності, оскільки 05.09.2018 він перебував на робочому місці.
Крім того, керівництво Устинівської центральної районної лікарні не дотрималось процедури звільнення працівника з власної ініціативи у відповідності з п.4 ст. 40 КЗпП України, оскільки у нього не відбирались пояснення, про факт прогулу його ніхто не сповіщав, жодного акту про його відсутність на робочому місці він не бачив, а з наказом про звільнення у зв`язку з прогулом не був ознайомлений до дня отримання трудової книжки.
Крім того, за період з 06.09.2018 по 27.02.2019 йому відмовляли у звільненні та не повертали трудову книжку, у зв`язку з чим він не мав можливості працевлаштуватися на новому місці.
Просив суд визнати незаконним наказ Устинівської центральної районної лікарні № 139/3 від 05.09.2018 про звільнення ОСОБА_1 з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України (прогул), змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з п.4 ст. 40 КзПП України (прогул) на ст.38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника), зобов`язати комунальне некомерційне підприємство «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області змінити запис у трудовій книжці про розірвання трудового договору за ініціативою працівника (ст.38 КЗпП України) та стягнути з комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки (розмір середнього заробітку в грошовій сумі не зазначено). 
Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2020 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі та ухвалив судове рішення яке не ґрунтується на доказах. При виготовлені рішення суд допустив ряд неточностей.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22.06.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.
До суду надано відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги та зазначається, що суд першої інстанції правильно встановив природу правовідносин між сторонами. Суд першої інстанції не досліджував акт про відсутність на роботі з 07.08. по 03.10.2018, оскільки даний доказ не відноситься до предмету позовних вимог. Крім того, до складення актів може бути залучений будь-який працівник, який став свідком події, що відображена в Акті.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06.08.2020 справу призначено до розгляду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню частково з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що у направленні на роботу за №173 Департаменту кадрового менеджменту, освіти на науки МОЗ України зазначено, що ОСОБА_1 , який закінчив Національний медичний університет імені О.О. Богомольця, направлено у розпорядження УОЗ Кіровоградської ОДА Устинівська ЦРЛ, на посаду лікаря - педіатра; дата прибуття: 03 серпня 2015 року.                                                                                                        
Відповідно до строкового трудового договору від 16 серпня 2017 року між (роботодавець) головним лікарем Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області ОСОБА_4 та (працівник) ОСОБА_1 встановлено наступне: працівник ОСОБА_1 приймається на роботу в Устинівській центральній районній лікарні на посаду лікаря - педіатра поліклінічного відділення (п.2 вступної частини цього договору); працівнику ОСОБА_1 встановлено строк роботи в Устинівській центральній районній лікарні терміном на три роки, з 16 серпня 2017 року по 15 серпня 2020 року, як молодому спеціалісту, який навчався за державним замовленням (п.3 вступної частини цього договору).        Наказом головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №О/1-К від 02 січня 2018 року, лікаря - педіатра центральної районної лікарні ОСОБА_1 з 09 січня 2018 року переведено стажистом - анестезіологом хірургічного відділення.                         
Наказом головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №133/0 від 16 серпня 2018 року, лікаря - анестезіолога стажиста хірургічного відділення центральної районної лікарні ОСОБА_1 з 16 серпня 2018 року переведено лікарем - анестезіологом хірургічного відділення.                                                    Суд першої інстанції зазначив, що   ОСОБА_1 20 серпня 2018 року подано головному лікарю Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області письмову заяву наступного змісту: Прошу, Вас, звільнити мене із займаної посади за власним бажанням. Дата: 20 серпня 2018 року. Підпис.                                       
 У письмовому повідомленні (доповідна) від 01 вересня 2018 року головному лікарю Устинівської центральної районної лікарні ОСОБА_3 від лікаря - хірурга ОСОБА_5 зазначено, що лікар - анестезіолог ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 01 вересня 2018 року.        
У письмовому повідомленні (доповідна) від 01 вересня 2018 року головному лікарю Устинівської центральної районної лікарні ОСОБА_3 від лікаря - педіатра ОСОБА_6 зазначено, що лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 01 вересня 2018 року.          
У письмовому повідомленні (доповідна) від 05 вересня 2018 року головному лікарю Устинівської центральної районної лікарні ОСОБА_3 від лікаря - хірурга ОСОБА_5 зазначено, що лікар - анестезіолог ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 03, 04, 05 вересня 2018 року.
У письмовому повідомленні (доповідна) від 05 вересня 2018 року головному лікарю Устинівської центральної районної лікарні ОСОБА_3 від лікаря - педіатра ОСОБА_6 зазначено, що лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 03, 04, 05 вересня 2018 року.
Наказом головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області Крамаренко Леоніда Миколайовича за №141-10 від 05 вересня 2018 року, на підставі письмових документів (доповідна)  та  для з`ясування причин відсутності  на робочому місці лікаря - анестезіолога хірургічного відділення та лікаря - педіатра (по сумісництву) ОСОБА_1 , створено комісію у складі: лікар - хірург ОСОБА_5 , лікар - педіатр ОСОБА_6 , голова профспілкового комітету ОСОБА_9.
 У акті від 05 вересня 2018 року комісії у складі: лікаря - хірурга ОСОБА_5, лікаря - педіатра ОСОБА_6 , голови профспілкового комітету ОСОБА_9 встановлено наступне: лікар - анестезіолог хірургічного відділення та лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 05 вересня 2018 року о 15:00 годині за адресою проживання: АДРЕСА_1 , відсутній. ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідає. Сусіди: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року вибув з Устинівки на місце проживання до дружини. Акт підписано членами комісії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .                                                
У табелі обліку використання робочого часу хірургічного відділення комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області за вересень 2018 року зазначено: лікар - анестезіолог хірургічного відділення ОСОБА_1 : 03 вересня - прогул; 04 вересня - прогул; 05 вересня - прогул.                                                                        
У табелі обліку використання робочого часу (терапія) комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області за вересень 2018 року зазначено: лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 : 03 вересня - прогул; 04 вересня - прогул; 05 вересня - прогул.   
 На підставі письмового повідомлення лікаря- хірурга ОСОБА_5  від 05 вересня 2018 року, письмового повідомлення лікаря - педіатра ОСОБА_6  від 05 вересня 2018 року, акта комісії у складі лікарів від 05 вересня 2018 року та табеля обліку використання робочого часу хірургічного відділення та терапевтичного відділення комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області за вересень 2018 року встановлено, що лікар - анестезіолог хірургічного відділення та лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 був відсутній на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом): 03 вересня (понеділок) - прогул; 04 вересня (вівторок) - прогул; 05 вересня (середа) - прогул.                         Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 на підтвердження обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, не надано належних та допустимих доказів перебування на робочому місці та виконання професійних обов`язків для можливості уповноваженим органом відібрати у нього письмові пояснення про поважні причини, що виключають вину працівника за прогул. 
Суд першої інстанції зазначив, що строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника у разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу, тобто, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин).  
Головним лікарем комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області  05 вересня 2018 року подано голові профспілкового комітету Устинівської центральної районної лікарні клопотання про надання згоди на  звільнення з посади за прогули, згідно п.4 ст.40 КЗпП України, лікаря - анестезіолога хірургічного відділення та лікаря - педіатра (по сумісництву) ОСОБА_1 з 05 вересня 2018 року. Підстава: доповідні записки, табель обліку робочого часу.
У протоколі  засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації комунального некомерційного підприємства   «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області за №3 від 05 вересня 2018 року зазначено наступне: слухали: голову ППО Устинівської ЦРЛ  ОСОБА_9 про звільнення з посади лікаря - анестезіолога хірургічного відділення та лікаря - педіатра терапевтичного відділення (по сумісництву) ОСОБА_1 за прогули, згідно п.4 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невиходом на робоче місце без поважних причин з 01 вересня по 05 вересня 2018 року; постановити: дати згоду на звільнення з 05 вересня 2018 року, згідно п.4 ст.40 КЗпП України, у зв`язку невиходом на робоче місце без поважних причин лікаря - хірургічного відділення та лікаря - педіатра (по сумісництву) ОСОБА_1 ; за: 5 голосів; проти: 0 голосів; утрималися: 0 голосів. Підписи: голова ППО ОСОБА_10 ; секретар ППО: ОСОБА_11 . 
Наказом про припинення трудового договору (контракту) головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області Крамаренко Леоніда Миколайовича за №139/3 від 05 вересня 2018 року, лікаря - анестезіолога хірургічного відділення ОСОБА_1 звільнено по п.4 ст.40 КЗпП України - прогули.    
Судом першої інстанції зазначив, що адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області вчинено всі необхідні дії, які повинні передувати звільненню працівника з роботи з ініціативи власника, при обставинах відсутності лікаря - анестезіолога хірургічного відділення ОСОБА_1 на роботі з 03 вересня включно по 05 вересня 2018 року.        
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області про зміну формулювання причини звільнення на ст.38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника) та зобов`язання відповідача змінити запис у трудовій книжці про розірвання трудового договору за ініціативою працівника (ст.38 КЗпП України) не ґрунтується на положеннях ч.1 ст.39, ст.38 КЗпП України.   
Суд першої інстанції зазначив, що адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області після звільнення ОСОБА_1  з роботи вчинялися дії для надання можливості  отримати ним трудову книжку, а саме 06 вересня 2018 року, так як  ОСОБА_1  було надано наказ про звільнення та запропоновано отримати трудову книжку, що підтверджується актом комісії від 06 вересня 2018 року. ОСОБА_1 з 06 вересня 2018 року по 27 лютого 2019 року постійно проживав у м. Чернігові та не надав суду належних і допустимих доказів про відмову на його звернення адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області у видачі йому трудової книжки. Зазначені обставини ним не спростовано. 
ОСОБА_1 у письмовій заяві від 04 жовтня 2018 року не надав згоду на пересилання трудової книжки поштою та не зазначив адресу проживання у м. Чернігові. 
 Суд першої інстанції встановив, що   адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області належним чином повідомлено ОСОБА_1 про звільнення з роботи та необхідність отримання трудової книжки, як передбачено пунктом 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29 липня 1993 року.               
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про створювання адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області для  ОСОБА_1 перешкод, при яких він не мав можливості отримати трудову книжку, так як згідно акта  комісії від 06 вересня 2018 року саме адміністрацією медичного закладу вчинялися дії для надання йому можливості отримати трудову книжку.          Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги  ОСОБА_1  до комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області в частині про стягнення  середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки (розмір середнього заробітку в грошовій сумі не зазначено) задоволенню не підлягають.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 13  ЦПК України  суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених   нею  вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2017 року укладено строковий трудовий договір в особі головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відповідно до якого ОСОБА_1 приймається на роботу в Устинівській центральній районній лікарні на посаду лікаря - педіатра поліклінічного відділення. Встановлено строк роботи в Устинівській центральній районній лікарні терміном на три роки, з 16 серпня 2017 року по 15 серпня 2020 року, як молодому спеціалісту, який навчався за державним замовленням (п.3 вступної частини цього договору). 
 Наказом головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №О/1-К від 02 січня 2018 року, лікаря - педіатра центральної районної лікарні ОСОБА_1 з 09 січня 2018 року переведено стажистом - анестезіологом хірургічного відділення.                         
Наказом головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №133/0 від 16 серпня 2018 року, лікаря - анестезіолога стажиста хірургічного відділення центральної районної лікарні ОСОБА_1 з 16 серпня 2018 року переведено лікарем - анестезіологом хірургічного відділення.
ОСОБА_1 20 серпня 2018 року подано головному лікарю Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області письмову заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням. 
З матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2018 на імя головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні надішла доповідна записка від лікаря - хірурга ОСОБА_5 в якій зазначено, що лікар - анестезіолог ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 01 вересня 2018 року.        
01 вересня 2018 на імя головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні надішла доповідна записка від від лікаря - педіатра ОСОБА_6 в якій зазначено, що лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 01 вересня 2018 року.
05 вересня 2018 року на імя головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні надішла доповідна записка від лікаря - хірурга ОСОБА_5 в якій зазначено, що лікар - анестезіолог ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 03, 04, 05 вересня 2018 року 
05 вересня 2018 року головному лікарю Устинівської центральної районної лікарні надішла доповідна записка від лікаря - педіатра ОСОБА_6 в якій зазначено, що лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 03, 04, 05 вересня 2018 року. 
З наказу головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області  №141-10 від 05 вересня 2018 року,  вбачається, що для з`ясування причин відсутності на робочому місці 05.09.2018 року лікаря - анестезіолога хірургічного відділення та лікаря - педіатра (по сумісництву) ОСОБА_1 створено комісію у складі: лікар - хірург ОСОБА_5 , лікар - педіатр ОСОБА_6 , голова профспілкового комітету ОСОБА_9. 
З акту від 05 вересня 2018 року комісії у складі: лікаря - хірурга ОСОБА_5 , лікаря - педіатра ОСОБА_6 , голови профспілкового комітету ОСОБА_9 вбачається, що лікар - анестезіолог хірургічного відділення та лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 , 05 вересня 2018 року о 15:00 годині за адресою проживання: АДРЕСА_1 , відсутній. ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідає. Сусіди: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року вибув з Устинівки на місце проживання до дружини. Акт підписано членами комісії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .                                              
З матеріалів справи вбачається, що в табелі обліку використання робочого часу хірургічного відділення комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області за вересень 2018 року лікарю- анестезіологу хірургічного відділення, ОСОБА_1 робочі дні: 03, 04, 05 вересня зазначено як прогул.
В табелі обліку використання робочого часу (терапія) комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області за вересень 2018 року лікарю-педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 робочі дні 03, 04, 05 вересня зазначено як прогул.
Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ч.1 ст.43 КЗпП України).                                                                                       
Відповідно до ч.2 ст.43 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.          
Головним лікарем комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області  05 вересня 2018 року подано голові профспілкового комітету Устинівської центральної районної лікарні клопотання про надання згоди на  звільнення з посади, згідно п.4 ст.40 КЗпП України( прогули), лікаря - анестезіолога хірургічного відділення та лікаря - педіатра (по сумісництву) ОСОБА_1 з 05 вересня 2018 року. Підстава: доповідні записки, табель обліку робочого часу.
З протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області за №3 від 05 вересня 2018 року вбачається, що на комітеті слухалось клопотання головного лікаря лікарні про звільнення з посади лікаря - анестезіолога хірургічного відділення та лікаря - педіатра терапевтичного відділення (по сумісництву) ОСОБА_1 за прогули, згідно п.4 ст.40 КЗпП України з 05 вересня 2018 року.
Відповідно до протоколу профспілкового комітету надана згода на звільнення з посади лікаря - анестезіолога хірургічного відділення за сумісництвом лікаря - педіатра терапевтичного відділення ОСОБА_1 за прогули, згідно п.4 ст.40 КЗпП України з 05.09.2018 року. 
Встановлені обставини свідчать, що засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області за №3 від 05 вересня 2018 року було проведено з порушення діючого законодавства, оскільки не було належним чином повідомлено  ОСОБА_1 про розгляд питання про надання згоди на профспілковим комітетом на його звільнення.
Наказом про припинення трудового договору (контракту) головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області  за  №139/3  лікаря - анестезіолога хірургічного відділення ОСОБА_1 п.4 ст.40 КЗпП України - прогули.
Частиною 6 ст.43 Конституції України встановлено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. 
Частинами 1,2,3 ст.24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.
 Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.
 Згідно ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.                      
 Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.       
Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.                
 Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» за №9 від 6 листопада 1992 року, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).                                
До поважних причин відсутності на робочому місці слід відносити такі обставини, як: стихійні лиха, хвороба працівника або членів його сім`ї, нерегулярна робота транспорту, участь працівника в порятунку людей або майна, відмова від незаконного переведення та невихід у зв`язку з цим на нову роботу.
Не вважаються прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці; відмова від незаконного переведення; відмова від роботи, протипоказаної за станом здоров`я, не обумовленої трудовим договором або в умовах, небезпечних для життя і здоров`я; невихід на роботу після закінчення строку попередження при розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Таким чином, поважними причинами визнають такі причини, що виключають вину працівника.
 Відсутність працівника на робочому місце без поважних є порушенням трудової дисципліни. Такі дії (бездіяльність) кваліфікуються як прогул і, як наслідок, - притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Звільнення працівника за прогул передбачає здійснення ряду послідовних дій.
Саме по собі виявлення відсутності працівника на роботі не достатньо. Такий факт має бути зафіксовано.
Про факт відсутності працівника на роботі, керівник підприємства повідомляється доповідною запискою одного з працівників.
У доповідній записці має бути вказано про те, що працівник відсутній на робочому місці та на підприємстві.
Доповідна записка подається керівнику безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі.
Відсутність працівника на роботі може бути також зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі.
Законодавство не встановлює вимог до форми акту, тому він подається у довільній, простій письмовій формі та підписується не менше ніж двома працівниками. В акті має бути зафіксовано відсутність працівника на робочому місці та на підприємстві.
Аналогічно із доповідною запискою, акт необхідно оформити безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі.
Кожне підприємство зобов`язано вести табель обліку робочого часу. В табелі позначаються як відпрацьовані дні, так і неявки.
Форма табелю обліку робочого часу (типова форма № П-5) затверджена Наказом Державного комітету статистики України «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» від 05.12.2008 № 489.
В табелі має бути зафіксовано відсутність працівника на робочому місці.
Табель обліку робочого часу заповнюється щоденно. Відмітку про відсутність працівника на роботі необхідно проставити в день його нез`явлення на роботі, а в подальшому проставляти кожного робочого дня, коли він не з`являється на роботі.
Встановлено, що в  матеріалах справи знаходяться доповідні записки лікарів: ОСОБА_5   ОСОБА_6  про відсутність  ОСОБА_1  на робочому місці 1,3,4,5 вересня 2018 року. 
Отримання доповідної записки є підставою для проведення службового розслідування. Під час службового розслідування мають бути вжиті заходи для з`ясування причин відсутності працівника на роботі (телефонні дзвінки, надсилання листів працівнику, отримання від працівника письмових пояснень тощо).
У наказі має бути викладено доручення про проведення службового розслідування та з`ясування причин відсутності працівника на роботі, призначено виконавців та визначено строки проведення службового розслідування.
Наказ видається керівником підприємства в день отримання доповідної записки.
З наказу головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області  №141-10 від 05 вересня 2018 року,  вбачається, що для з`ясування причин відсутності на робочому місці 05.09.2018 року лікаря - анестезіолога хірургічного відділення та лікаря - педіатра (по сумісництву) ОСОБА_1 створено комісію. 
З зазначеного наказу вбачається, що комісія повинна була з`ясувати причини відсутності позивча на робочому місці тільки, 05.09.2018 року в той час як відносно відсутності ОСОБА_1  на робочому місці - 1,3,4 вересня 2018 року комісія не мала таких повноважень відповідно до зазначеного наказу, відповідно і питання про відсутність позивача в зазначені дні комісія не вирішувала, про що свідчать матеріали справи.
Вимога про надання працівником письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі оформлюється, зазвичай, розпорядженням або наказом керівника підприємства. 
Працівника необхідно ознайомити з таким розпорядженням (наказом) під особистий підпис. У разі і подальшого нез`явлення працівника на роботу - дане розпорядження (наказ) слід надіслати на адресу реєстрації його місця проживання, а також на адресу його фактичного проживання (якщо воно відомо та відрізняється від адреси реєстрації). Надсилати рекомендується цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.
У розпорядженні (наказі) має бути викладена вимога до працівника про надання письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі, а також, за наявності, документів, які підтверджуються поважність таких причин. У розпорядженні (наказі) необхідно визначити строки для надання пояснень та документів.
Розпорядження (наказ) вказаного вище змісту видається керівником підприємства в день отримання доповідної записки та видачі наказу про проведення службового розслідування.
За результатами службового розслідування складається акт, у якому відображаються результати вжитих заходів для з`ясування причин відсутності працівника на роботі.
В акті мають бути викладені конкретні причини відсутності працівника на роботі або вказано про те, що з`ясувати причини не вдалось.
Акт за результатами службового розслідування складається наступного робочого дня після спливу строку, наданого працівникові для надання письмових пояснень та документів щодо причин відсутності на роботі. 
З акту від 05 вересня 2018 року комісії у складі: лікаря - хірурга ОСОБА_5 , лікаря - педіатра ОСОБА_6 , голови профспілкового комітету ОСОБА_12 вбачається, що лікар - анестезіолог хірургічного відділення та лікар - педіатр (по сумісництву) ОСОБА_1 05 вересня 2018 року о 15:00 годині за адресою проживання: АДРЕСА_1 , відсутній. ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідає. Сусіди: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року вибув з Устинівки на місце проживання до дружини. Акт підписано членами комісії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Встановлені обставини свідчать, що комісія 05 вересня 2018 року встановила, що ОСОБА_1 відсутній по місцю проживання, при цьому не було встановлено причини відсутності позивача в місці проживання.За основу взяли пояснення сусідів позивача: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року вибув з Устинівки на місце проживання до дружини.
Встановлені обставни дають підстави зробити висновок,що зазначена комісія не провела повного встановлення обставини відсутності позивача на робочому місціі і зазначені дії комісії носять формальний характер.
З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2018 року відповідачем було складено акт відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовився давати пояснення про відсутність на роботі з 01. по 05.09.2018 року та отримувати трудову книжку .
Встановлені обставини свідчать, що відповідач намагався отримати пояснення у позивача про відсутність на роботі уже після видачі наказу про звільнення, що є порушенням діючого законодавства.
На підставі результатів службового розслідування роботодавець має право звільнити працівника за прогул (пункт 4 частини 1 статті 40 КЗпП) для чого необхідно:
1) видати наказ про звільнення;
2) внести запис про звільнення до трудової книжки (стаття 47 КЗпП)
3) в день звільнення провести з працівником повний розрахунок (виплатити заробітну плату по день звільнення, компенсацію за невикористану відпустку тощо) (стаття 116 КЗпП).
Оформлення звільнення працівника та здійснення повного розрахунку з ним здійснюється наступного робочого дня після спливу строку, наданого працівникові для надання письмових пояснень та документів щодо причин відсутності на роботі.
Звільнення за прогул, як зазначено вище, - це дисциплінарне стягнення.
Відповідно до частини 4 статті 149 КЗпП, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Отже, про звільнення працівник має бути повідомлений під розписку.
З наказу №139/3 від 05 вересня 2018 року вбачається,  що з 05 вересня 2018 року, лікаря- анестезіолога хірургічного відділення ОСОБА_1 п.4 ст.40 КЗпП України звільнений за прогули.
Аналізуючи зазначений наказ суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначений наказ не містить конкретні підстави звільнення, що є порушенням норм діючого законодавства, яке регулює спірні правідносини.    
Відповідно до діючого законодавства, працівнику має бути видано належним чином оформлену трудову книжку та засвідчену в установленому порядку копію наказу про звільнення (частини 2 та 3 статті 47 КЗпП).
У разі відсутності працівника на роботі у день звільнення, копію наказу про звільнення та повідомлення про можливість отримання трудової книжки необхідно надіслати йому поштою.
Надсилати саму трудову книжку поштою забороняється без письмової згоди працівника (пункт 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58). 
Трудова книжка підлягає зберіганню на підприємстві та видається виключно працівнику, який має особисто розписатись в Книзі обліку руху трудових книжок про отримання трудової книжки.
Реалізація такого алгоритму має бути здійснена не довше ніж за 1 місяць.
Такий строк обумовлено тим, що звільнення за прогул, як дисциплінарне стягнення, може бути застосовано безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (частина 1 статті 148 КЗпП).
Приймаючи до уваги встановлені обставини суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при звільненні позивача відповідно до (пункт 4 частини 1 статті 40 КЗпП) відповідачем не була дотримана процедура звільнення.
Крім того, процедурні дії по звільненню позивача по справі, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП були проведені в один день-05.09.2018 року, що є також порушення норм діючого законодавства з підстав зазначених вище.
Суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини і дійшов передчасного висновку відмовляючи у задоволені позову про визнання наказу про звільнення незаконим.
В частині позовних вимог позивача  про зміну формулювання причини звільнення  з п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул), на ст.. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника)   та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжк суд апеляцйної інстанції дійшов висновку,що  зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню  з наступних підстав. 
Частиною 3 ст.235 КЗпП України встановлено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.
Частиною першою статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.   
Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. 
Пунктом 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29 липня 1993 року передбачено, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.  
Статтею 39 КЗпП України визначено, що строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.
    Частиною 1 ст.38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. 
Матеріали справи свідчать, що позивач відповідно до  укладеного строкового трудового договору від 16 серпня 2017 року приймається на роботу в Устинівську центральну районну лікарню на посаду лікаря - педіатра поліклінічного відділення.
Зазначеним договором встановлено строк роботи в Устинівській центральній районній лікарні терміном на три роки, з 16 серпня 2017 року по 15 серпня 2020 року, як молодому спеціалісту, який навчався за державним замовленням (п.3 вступної частини цього договору). 
Подаючи заяву про звільнення за власним бажанням, 20.08.2018 року позивач в заяві не зазначає поважні причини для припинення строкового договору.
Матеріали справи свідчать, що роботодавець заперечував проти такого розірвання трудових відносин з позивачем, мотивуючи свої заперечення тим, що з позивачем укладено строковий трудовий договір і позивач повинен дотримуватись домовленостей викладених в договорі. 
Також з матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві зазначає, проте, що після подачі заяви від 20.08.2018 року про звільнення він відпрацював два тижні і відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю мав право на звільнення після закінчення даного терміну. 
Суд апеляційної інстанції перевірив зазначені обставини і дійшов висновку, що зазначені доводи є необґрунтованим.
Відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю  працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою.
Матеріали справи свідчать, що оскільки заява про звільнення датована 20.08.2018 року, то відповідно двух тижневий термін закінчується - 03.09.2018 року тобто, 03.09.2018 року є останім днем роботи.
Позивач у своїх вимогах наполягає, що  він працював 04,05 вересня 2018 року.
З матеріалів справи вбачається, що позивач  після закінчення строку попередження про звільнення, 03.09.2018 року, не залишив роботи і не вимагав  про розірвання трудового договору, відповідно у роботодавця були відсутні підстави для його звільнення в розуміні статті 38 Кодексу законів про працю. 
Приймаючи до уваги встановлені обставини в зазначеній частині позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належні та допустимі докази на підтвердження дати звільнення позивача з роботи в матеріалах справи відсутні, відповідно позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення, яким позов  ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу про звільнення з підстав, передбачених п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул), зміни формулювання причини звільнення на ст.. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника), про зобов`язання комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області змінити запис у трудовій книжці та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки підлягає задоволенню, частково.
Визнати наказ Устинівської центральної районної лікарні № 139/3 від 05.09.2018 про звільнення ОСОБА_1 з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України (прогул) - незаконним.
У задоволенні позовних вимог про змінення формулювання причини звільнення на ст.. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника), про зобов`язання комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області змінити запис у трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, 
                          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , задовольнити частково. 
Рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2020 року, скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким позов  ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу про звільнення з підстав, передбачених п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул), зміни формулювання причини звільнення на ст.. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника), про зобов`язання комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області змінити запис у трудовій книжці та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, задовольнити частково.
Визнати наказ Устинівської центральної районної лікарні № 139/3 від 05.09.2018 про звільнення ОСОБА_1 з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України (прогул) - незаконним.
У задоволенні позовних вимог про змінення формулювання причини звільнення на ст.. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору за ініціативою працівника), про зобов`язання комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області змінити запис у трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки відмовити.
Стягнути із комунального некомерційного підприємства «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1921 грн.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: