ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 186/1129/16-а
адміністративне провадження № К/9901/23242/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого  - Бучик А.Ю.,
суддів – Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційну скаргу Головного управління Національної гвардії України на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року (суддя Кривошея С.С.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року (колегія суддів: Семененко Я.В., Бишевська Н.А., Добродняк І.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх дітей – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Головного управління Національної гвардії України, Комісії Головного управління Національної гвардії України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності, третя особа – Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної гвардії України, оформлене протоколом від 16.06.2016 № 115/975, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам померлого військовослужбовця військової служби, за призовом під час мобілізації старшого сержанта ОСОБА_5 ;
зобов`язати Головне управління Національної гвардії України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975, з урахуванням п. 5 цього Порядку.
Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 201 року, адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями,  відповідач  подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить  їх скасувати  та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що  відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки  смерть ОСОБА_5  настала внаслідок гострого отруєння окисом вуглецю  у наслідок перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, що не дало йому змоги зреагувати на пожежу в бліндажі. Причинний зв`язок його смерті пов`язаний з порушенням ним військової дисципліни та обов`язків військовослужбовця, встановлених Статутом внутрішньої служби. Вказані обставини відповідач вважає підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у відповідності до положень п.1 ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ухвалою Вищого адміністративного суду України  від 10.04.2017  відкрито касаційне провадження.
Відзив  на касаційну скаргу не надходив.
Справу передано до Верховного Суду.
У зв`язку з відсутністю клопотань про участь в судовому засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не  підлягає  з таких підстав.
Судами встановлено, що  відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області 12 липня 2003 року, позивач ОСОБА_1 перебувала з 12 липня 2003 року у шлюбі з ОСОБА_5 .
Від спільного шлюбу подружжя має двох малолітніх синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Родинні відносини позивача ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , підтверджуються свідоцтвом про народження останнього III- НОМЕР_3 , виданого міськбюро ЗАГС м.Першотравенська Дніпропетровської області 12 листопада 1980 року, згідно якого матір`ю ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_6 , яка в подальшому 25 вересня 1987 року уклала шлюб з ОСОБА_7 , змінивши прізвище на ОСОБА_8 .
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, 10 червня 1998 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - ОСОБА_11 .
На виконання указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» з 01 квітня 2014 року старший сержант ОСОБА_5 , як військовозобов`язаний був призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_5 був відряджений в зону проведення антитерористичної операції для виконання бойових завдань та в періоди часу з 16.07.2014 по 14.08.2014, з 15.08.2014 по 13.09.2014, з 14.09.2014 по 18.09.2014, з 16.11.2014 по 19 грудня 2014, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 24 грудня 2014 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у Донецькій області.
З огляду на те, що на час настання смерті ОСОБА_5 перебував на військовій службі Центральним територіальним управлінням Національної гвардії України було проведено розслідування нещасного випаду, що стався з останнім, про що було складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 12 лютого 2015 року за формою Н-5.
Відповідно п.3 зазначеного акту форми Н-5 потерпілий ОСОБА_5 помер від отруєння чадним газом близько 23 год. 00хв. в бліндажі на блокпосту № НОМЕР_6 неподалік від м. Маріуполь Донецької області внаслідок пожежі.
У п. 4 акту форми Н-5 зазначено, що причиною нещасного випадку є психофізіологічна причина - гостре отруєння окисом вуглецю.
П. 6 зазначеного акту форми Н-5 містить висновок комісії відповідно до якого нещасний випадок з ОСОБА_5 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
У зв`язку з таким висновком Центральним територіальним управлінням Національної гвардії України було складено Акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 12 лютого 2015 року за формою НТ.
Вказані результати розслідування нещасного випадку були оскаржені          ОСОБА_1 до суду.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року (справа №804/5121/15) позов ОСОБА_1 до Центрального територіального управління Національної гвардії України задоволено частково, а саме:
встановлено факт, що нещасний випадок, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що спричинив його смерть у період проходження служби, пов`язаний з виконанням службових обов`язків;
визнано протиправним та нечинним Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 12 лютого 2015 року за формою Н-5 в частині визнання нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_5 у період проходження служби, як такого, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;
зобов`язано Центральне територіальне управління Національної гвардії України скласти Акт спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_5 у період проходження служби, зазначивши, що цей випадок пов`язаний з виконанням службових обов`язків;
визнано протиправним та скасовано Акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 12 лютого 2015 року за формою НТ, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_5 у період проходження служби;
зобов`язано Центральне територіальне управління Національної гвардії України за наслідками нещасного випадку, який стався 19 грудня 2014 року з ОСОБА_5 у період проходження служби скласти Акт про нещасний випадок виробничого характеру, що стався у період проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків за формою Н-1.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року, за результатами розгляду апеляційної скарги Центрального територіального управління Національної гвардії України, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року змінено, виключено з резолютивної частини постанови абзац другий, в іншій частині постанову залишено без змін. Підставою зміни рішення суду першої інстанції стало те, що Кодексом адміністративного судочинства України не визначено такого способу захисту порушеного права, як встановлення певного факту. В той же час, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок нещасного випадку, який стався в період проходження ним служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
На виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року, Центральним територіальним управлінням Національної гвардії України було повторно проведено розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_5 , про що було складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 04 листопада 2015 року за формою Н-5.
У пункті 4 акту форми Н-5 зазначено, що причиною нещасного випадку є психофізіологічна причина - гостре отруєння окислом вуглецю.
Пункт 6 зазначеного акту форми Н-5 містить висновок комісії відповідно до якого, нещасний випадок з ОСОБА_5 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
На підставі акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19 грудня 2014 року за формою Н-5, Центральним територіальним управління Національної гвардії України 12 листопада 2015 року складено акт №24 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1.
З огляду на встановлений факт того, що смерть ОСОБА_5 стала наслідком нещасного випадку, який мав місце в період проходження останнім служби при виконанні службових обов`язків, позивачі звернулися з заявою про виплату їм одноразової допомоги.
Рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України, яке була оформлено протоколом №115/975 та який був затверджений 16 червня 2016 року командувачем Національної гвардії України генерал-лейтенантом ОСОБА_12 , відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам померлого військовослужбовця військової служби, за призовом під час мобілізації старшого сержанта ОСОБА_5 . Правовою підставою для відмови у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги визначено положення п.1 ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 19 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Фактично підставою для відмови у виплаті допомоги стало те, що гостре отруєння оксидом вуглецю, яке призвело до смерті, мало місце в стані алкогольного сп`яніння потерпілого.
Вважаючи  отриману відмову протиправною,  позивач звернулися до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позов,  суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку протиправності відмови відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки мотивована відсутністю правових підстав для відмови позивачам у виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі (смерті) військовослужбовця. При цьому, суд вказав на неправомірність такої підстави для відмови у виплаті грошової допомоги, як перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння, оскільки смерть ОСОБА_3 наступила не внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, а в наслідок гострого отруєння окисом вуглецю, що мало місце під час знаходження військовослужбовця в бліндажі на блокпосту.
Колегія суддів, дослідивши  спірні правовідносини, зазначає таке.
Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За змістом ч.1 ст. 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках зазначених у п.п. 1-3 п.2 ст 16 цього Закону.
Пунктом 1 статті 16-4 Закону №2011 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні положення закріплені в п.  19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 №975.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що   допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.  Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Вказаний висновок  також зазначений в постановах Верховного Суду  від 20.03.2018 (справи № 813/4502/17, справа № 817/867/17), від 04.03.2020 у справі                            № 813/2071/17.
Однак в цій  справі  судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що   відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_5 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, вчинив дії, наслідком чого настала його смерть. Як зазначено вище, смерть ОСОБА_5 наступила внаслідок гострого отруєння окислом вуглецю, що обумовлено виниклою у бліндажі пожежею. 
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної гвардії України залишити без задоволення.
Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року  залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                          Л.Л. Мороз

                                                                                                    А.І. Рибачук