ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  915/2460/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна"
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020р.
у складі колегії суддів: І. Г. Філінюк - головуючий, В. В. Бєляновський, К. В. Богатир
за позовом  ОСОБА_1 
до 
1. Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради;
2. Приватного нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - товариство з обмеженою відповідальністю "Петрівна"
про визнання протиправними дій та зобов`язання скасувати реєстраційні записи

ВСТАНОВИВ:

1.          Обставини, що передували прийняттю оскаржуваних судових рішень

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду з позовом до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради та приватного нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни, в якому просила:
-          зобов`язати державного реєстратора (відповідача-1) скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ запис №15221050025003227 від 17.10.2018 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, а саме складу засновників ТОВ "Петрівна"; 
-          зобов`язати державного реєстратора (відповідача-1) скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ запис №15221070026003227 від 18.10.2018 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі зміною в установчі документи, - зміна керівника товариства з правом першого підпису; 
-          зобов`язати приватного нотаріуса Боненко Т.Л. (відповідача-2) скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ запис № 15221050027003227 від 03.12.2018 про внесення змін до установчих документів юридичної особи - інші зміни;
-          зобов`язати приватного нотаріуса Боненко Т.Л. (відповідача-2) скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ запис № 15221100028003227 від 03.09.2019 по внесенню рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є єдиним засновником ТОВ «Петрівна», проте спірні записи внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поза волею останньої, на підставі акту від 20.09.2018 приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства, згідно якого єдиним учасником ТОВ «Петрівна» зазначено громадянина ОСОБА_3 ; у подальшому рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.08.2019 у справі № 915/1299/18 зазначений акт приймання-передачі визнано недійсним, а тому, на думку позивача, підлягають скасуванню усі реєстраційні записи, внесені до реєстру на підставі цього акту.

Позивачем також подано заяву про забезпечення позову від 23.12.2019 шляхом заборони будь-яким особам, відповідачам-1,2, а також ОСОБА_3 , голові комісії з припинення або ліквідатору Сизоченку В.С. здійснювати будь-які реєстраційні дії в реєстрі щодо реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ "Петрівна".

Заява мотивована тим, що позовні вимоги направлені на захист корпоративних прав позивача, а існування обставин виключення позивача з Товариства свідчить про те, що Товариство може приймати будь-які рішення щодо діяльності і майна без участі позивача, який був єдиним засновником і керівником Товариства, і його було виключено зі складу засновників недійсним актом про приймання-передавання частки у статутному капіталі.

2. Короткий зміст ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.07.2020 відмовлено в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Місцевим господарським судом зазначено, що заява про забезпечення позову не містить посилання на обставини, які можуть свідчити про фактичне вчинення будь-якими особами, відповідачами, а також ОСОБА_3 , головою комісії з припинення або ліквідатором Сизоченком В.С. будь-яких реєстраційних дій у реєстрі щодо реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Петрівна». Доказів на підтвердження існування відповідних обставин до заяви не додано.

Поставою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 ухвалу місцевого господарського суду від 06.07.2020 скасовано. Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи відносно ТОВ «Петрівна». Стягувачем за даною постановою є ОСОБА_1 . Боржником за даною постановою є ТОВ «Петрівна».

Апеляційний господарський суд виходив із того, що обставини виключення позивача зі складу товариства на підставі акта від 20.09.2018 приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства, який визнано недійсним в судовому порядку та зміни його учасників свідчать про те, що відповідачі можуть приймати будь-які рішення щодо діяльності Товариства без участі позивача, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ТОВ "Петрівна", не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом ч. 5 ст. 140 ГПК України, просить її скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову залишити в силі.

Скаржник стверджує, що відповідачем у даній справі могло бути ТОВ «Петрівна», а не державний реєстратор чи нотаріус. Проте суд апеляційної інстанції вказав стягувачем за даною постановою ОСОБА_1 , а боржником - ТОВ «Петрівна», хоча сторонами вказаної справи є позивач та відповідач.

Також на думку скаржника суд апеляційної інстанції вийшов за межі вимог заяви та розширив її прохальну частину, фактично змінив вимоги забезпечення позову, замінивши суб`єктів виконання судового рішення, замінивши дії, які заборонено цим суб`єктам виконувати.

4. Позиції інших учасників справи

Відзивів чи заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього  судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Звертаючись з заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що вона є єдиним засновником ТОВ «Петрівна», проте вказані вище спірні записи внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поза волею останньої, на підставі акту від 20.09.2018 приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства, згідно якого єдиним учасником ТОВ «Петрівна» зазначено громадянина ОСОБА_3 . Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.08.2019 у справі № 915/1299/18 зазначений акт приймання-передачі визнано недійсним, а тому, на думку позивача, підлягають скасуванню усі реєстраційні записи, внесені до реєстру на підставі цього акту.

Суд апеляційної інстанції врахував, що постановою Верховного Суду від 25.02.2020 рішення господарського суду Миколаївської області від 12.08.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі №915/1299/18 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на підтвердження здійснення відповідачами, директором ТОВ «Петрівна» ОСОБА_3 вчинення реєстраційних дій по внесенню змін щодо відомостей про юридичну особу позивачем до позовної заяви надано витяг з ЄДРПОУ станом на 05.10.2019, з якого вбачається, що відповідачами вже здійснено ряд реєстраційних дій, а саме 18.10.2018, 03.12.2018, 03.09.2019.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами немайнового характеру і судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Обставини виключення позивача зі складу товариства на підставі акта від 20.09.2018 приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства, який визнано недійсним в судовому порядку, зміна учасників Товариства та непоновлення позивача в статусі учасника Товариства свідчать про те, що Товариство  може приймати будь-які рішення щодо діяльності без участі позивача.

Апеляційний господарський суд врахував, що позовні вимоги направлені на захист корпоративних прав позивача.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вжив заходи забезпечення позову, які відповідають обраному позивачем способу захисту своїх прав та інтересів.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви частково, оскільки позивач просить заборонити будь-яким особам, відповідачам-1,2, а також ОСОБА_3 , голові комісії з припинення або ліквідатору Сизоченку В.С. здійснювати будь-які реєстраційні дії в реєстрі щодо реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «Петрівна», проте зазначені особи не є суб`єктами які здійснюють державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Тому суд апеляційної інстанції забезпечив позов шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вносити відомості та/або зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Петрівна»

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Верховний Суд вважає, що невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії стосовно товариства, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції ч. 5 ст. 140 ГПК України, згідно з якою залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду, оскільки апеляційним судом не було змінено змісту вимог заяви про забезпечення позову, а лише конкретизовано та приведено у відповідність до вимог законодавства.

Як вбачається з заяви, позивач просив заборонити будь-яким особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо відомостей про ТОВ "Петрівна", натомість апеляційний господарський суд заборонив лише державним реєстраторам, нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи відносно ТОВ «Петрівна». Такі заходи є вужчими, ніж визначені заявником, а тому Верховний Суд не вбачає виходу суду апеляційної інстанції за межі заявлених вимог.

Доводи скаржника про те, що відповідачем у даній справі могло бути ТОВ «Петрівна», а не державний реєстратор чи нотаріус, не беруться Верховним Судом до уваги, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. 

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

У виконавчому документі згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника. 
Таким чином, апеляційним господарським судом вірно зазначено в ухвалі стягувача та боржника, а не позивача та відповідача.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вжиті судом апеляційної інстанції заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності ускладнення ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі невжиття таких заходів,  а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги  

Відповідно до ст. 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

З огляду на зазначене вище, Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін. 

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" залишити без задоволення.

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020р. у справі №915/2460/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О. О. Мамалуй

Судді                                                            О. М. Баранець

                                                                                          В. І. Студенець