ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" грудня 2020 р.           Справа№ 910/5275/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Станіка С.Р. 
          Дикунської С.Я. 

без повідомлення учасників справи,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 (повний текст рішення складено 10.08.2020)
у справі №910/5275/20 (суддя Чебикіна С.О.)
за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»
до приватного акціонерного товариства  Страхова Компанія «Інтер-Поліс»
про стягнення 24791,07 грн.,

1. Зміст позовних вимог та заперечень
Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі - відповідач) про стягнення основного боргу в сумі 17595,76 грн., пені в сумі 6174,74 грн., трьох відсотків річних в сумі 596,90 грн. та інфляційні втрати в сумі 423,67 грн, 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в січні 2018 між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №06-PR\01-040-03961, за яким застраховано автомобіль Dodge Caliber. 04.04.2018 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем Dodge Caliber, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування. На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 17595,76 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Chevrolet Aveo, застраховано у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів N АМ-000228346. Так, до позивача перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.
Позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити виплату коштів у вказаній сумі. Проте, відповідачем вимога залишена без задоволення.
З цих підстав позивач просив задовольнити позов, стягнути з відповідача 24791,07 грн, а також понесені ним по справі судові витрати.
Від відповідача відзиву на позовну заяву не надійшло.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та перевірені апеляційним судом
11.01.2018 між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави  №06-PR\01-040-03961, за умовами якого позивач зобов`язався при настанні страхового випадку відшкодувати завданий збиток в межах страхової суми у порядку і на умовах, передбачених договором страхування.
Відповідно до п.4 договору предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням, а саме транспортний засіб Dodge Caliber, 2007 року, д.н.з. НОМЕР_2 .
04.04.2018 близько 10 год. 11 хв. (GPS координати місця події: 50.519657200; 30.483771900) сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобілем Dodge Caliber, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . 
Учасниками дорожньо-транспортної пригоди на місці аварії було складене повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди.
04.04.2018 ОСОБА_1 звернулась до Позивача із заявою про настання події - ДТП, що сталася 04.04.2018 о 09:11 за адресою м. Київ, вул. Богатирська (біля Епіцентру). 
Відповідно до заяви, ОСОБА_1 зазначила, що вона рухалась по вул. Богатирська в напрямку Петрівки, по правому ряду. З другорядної дороги виїхав білий Шевроле Авео, який не дав дорогу, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода.
02.10.2018 фізичною особою-підприємцем Мусійко Олег Олексійович  був наданий рахунок-фактура №00379, відповідно до якого вартість ремонту складає 18200,00 грн. 
Позивачем був здійснений розрахунок страхового відшкодування, складений та підписаний страховий акт №СТ/18/0077 від 08.10.2018, відповідно до яких підлягає виплата страхового відшкодування в сумі 17595,76 грн.
Позивачем перераховано фізичній особі-підприємцю Мусійко Олегу Олексійовичу страхове відшкодування ОСОБА_1 в сумі 17595,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ID-110921.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5275/20 у задоволенні позову відмовлено. 
Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що із наданого позивачем до позовної заяви витягу із електронного європротоколу № F7592D75448E від 04.04.2018 не можливо встановити хто є винною в ДТП особою, а також у вказаному витягу відсутні підписи учасників ДТП. Тобто, Позивачем не доведено наявності вини в діях водія ОСОБА_2 та обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача вартість сплаченого ним страхового відшкодування в сумі 17595,76 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля «Dodge Galiber» д.р.н. НОМЕР_2 .

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5275/20 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надано Європротокол, який містить відомості про обидва транспортні засоби, дату, час та місце ДТП, схему ДТП, у тому числі інформацію що містить згоду водіїв транспортних засобів щодо обставин ДТП та вину в діях водія ОСОБА_2 . 
У зв`язку із зазначеними обставинами, апелянт вважає, що судом прийняте необґрунтоване рішення, просить його скасувати та ухвалити нове.

5. Заперечення на апеляційну скаргу
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав. 

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом
31.08.2020 позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 10.08.2020 у справі №910/5275/20.
Відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Тищенко О.В., суддів Станіка С.Р., Дикунської С.Я.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5275/20 та призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, враховуючи, що Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12.03.2020 на усій території України карантин, який продовжено до 31.12.2020 (Постанова КМУ №956 від 13.10.2020), колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

7. Застосоване законодавство
Цивільний кодекс України.
Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).
За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 33.2 ст.33 Закону (в редакції діючій на день виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. 
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Кодекс про адміністративні правопорушення України.
Відповідно до примітки ст. 124 Кодексу (в редакції діючій на дату дорожньо-транспортної пригоди) особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Господарський процесуальний кодекс України
Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

8. Позиція апеляційного суду
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В січні 2018 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, а саме Dodge Caliber, 2007 року, д.н.з. НОМЕР_2 .
04.04.2018 близько 10 год. 11 хв. (GPS координати місця події: 50.519657200; 30.483771900) сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобілем Dodge Caliber, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . 
Учасники ДТП, яка сталася 04.04.2018, скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", і відповідний протокол був наданий позивачем до ТДВ СК «Альфа-Гарант». 
Позивачем був здійснений розрахунок страхового відшкодування, складений та підписаний страховий акт, на підставі якого перераховано фізичній особі-підприємцю Мусійко Олегу Олексійовичу страхове відшкодування ОСОБА_1 в сумі 17595,76 грн.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як унормовано ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 липня 2018 року, прийнятій за результатом розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування шкоди.
Дослідивши матеріали справи, колегія судді погоджується з місцевим господарським судом, що із наданого позивачем до позовної заяви витягу із електронного європротоколу № F7592D75448E від 04.04.2018 року не можливо встановити хто є винною особою в ДТП.
Водночас, суд при розгляді справи, не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність /відсутність вини в діях, в даному випадку водія ОСОБА_2 .
В матеріалах справи міститься копія європротоколу від 04.04.2020, копія заяви про настання події ОСОБА_1 від 04.04.2020, в якій містяться пояснення її як водія, копії фотографій з місця дорожньо-транспортної пригоди та копія схеми дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.04.2020.
Відповідно до наявних пояснень водія ОСОБА_1 , вбачається, що 04.04.2020 о 09:11 вона рухалась по вул. Богатирська в напрямку Петрівки, по правому ряду. З другорядної дороги виїхав білий Шевроле Авео, який не дав дорогу, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. 
Проте, у європротоколі відсутні відомості про місто та вулицю, де саме сталась дорожньо-транспортна пригода, а лише зазначено GPS координати місця події, а також зазначено інший час події - 10:11.
Також колегія суддів критично оцінює обставини ДТП, які зазначені в європротоколі, що дорожньо-транспортна пригода сталась коли водій транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 рухався в одному і тому ж напрямку, але в іншій смузі, під час зміни смуги, а автомобіль Dodge Caliber, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 рухався в одному і тому ж напрямку, але в іншій смузі, виходячи з наступного.
Надана схема дорожньо-транспортної пригоди не надає можливість переконатись у тому, що зіткнення вказаних вище автомобілів відбулось саме через порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до схеми обидва транспортні засоби здійснювали зміну руху по смугам, що вбачається з ввімкнених сигналів поворотів на схемі.
Перевіривши GPS координати місця події: 50.519657200 30.483771900, суд апеляційної інстанції зазначає, що за вказаними координатами також, неможливо встановити винного у скоєнні ДТП.
Крім того, відповідно до долучених до європротоколу фотографій транспортні засоби перебувають у крайній правій смузі руху, що виключає можливість здійснення водієм транспортного засобу Chevrolet Aveo зміни смуги зі сторони зіткнення, виходячи з пошкоджень, зазначених у заяві про настання події та у протоколі огляду транспортного засобу. Самі ж фото, наявні в матеріалах справи не надають можливості встановити наявність або відсутність характерних пошкоджень транспортного засобу.
Відсутність цих даних, а також долучені до європротоколу фото не дають можливості стверджувати, що схема дорожньо-транспортної пригоди свідчить про доведення факту скоєння ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди і факт його вини в цьому; не дозволяють встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди; не дозволяють визначити трасологію - характер ушкоджень, які могли бути отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обома транспортними засобами та порівняти їх з ушкодженнями, які були отримані - для визначення, чи були ці ушкодження наслідком саме цієї ДТП
Відповідно до пояснень, зазначених ОСОБА_1 у заяві про настання події, водій транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 виїхав з другорядної дороги та не дав дорогу, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, що суперечить схемі ДТП та не підтверджується фотографіями.
Відтак, доводи скаржника в цій частині апеляційним господарським судом відхиляються.

9. Висновки апеляційного суду
За вказаних обставин, оскільки позивачем не надано належні та допустимі докази вини водія транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , місцевий господарський суд прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5275/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 у справі №910/5275/20 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».
4. Матеріали справи №910/5275/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                С.Р. Станік

                                                                                С.Я. Дикунська