ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1892/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 листопада 2020 року                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                             Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                        Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом адвоката Ковтуна А.В., поданого від імені ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
01.06.2020 адвокат Ковтун А.В. подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; код ЄДРПОУ 39392109) (далі - відповідач) про:
визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення їй виплати одноразової грошової допомоги, шляхом перерахування суми виплати на рахунок позивача відповідно до вимог п.10 постанови КМУ від 21.10.2015 №850 протягом двох місяців з дня прийняття рішення ДФС України;
зобов`язання відповідача виплатити їй одноразову грошову допомогу в зв`язку з загибеллю (смертю) працівника податкової міліції ОСОБА_2 згідно з ПК України та Законом України "Про міліцію" в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, що становить 960500,00грн.
Позов мотивовано тим, що відповідач всупереч вимог закону не виплатив позивачу вищевказану допомогу у встановлений законом двомісячний строк з дня прийняття відповідного рішення. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 р. позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області щодо непроведення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги, шляхом перерахування суми виплати на її рахунок відповідно до вимог п. 10 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, протягом двох місяців з дня прийняття рішення ДФС України.
Зобов`язано Головне управління ДФС у Черкаській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку із загибеллю (смертю) працівника податкової міліції ОСОБА_2 в сумі 960 500,00 грн згідно з вимогами Закону України "Про міліцію" і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не враховано, що кошти на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в сумі 960  500,00 грн в кошторисі на 2020 рік не були передбачені, а тому будь-яких порушень Порядку № 850 з боку ГУ ДФС у Черкаській області допущено не було.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Позивач не скористалась своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (позивач у справі) та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 11.09.2015 відповідно свідоцтва Серії НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва від 19.02.2019 серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною смерті є нещасний випадок, що стався 30.01.2019 о 20 годині 20 хвилин. Згідно з постановою від 22.04.2019 №13 М(ВЛ)К ДУ "ТМ МВС України по Черкаській області" травма, що ІНФОРМАЦІЯ_1 призвела до смерті співробітника податкової міліції ОСОБА_2 : "Забій головного мозку. Травматичний субарахноїдальний крововилив", - пов`язана з виконанням службових обов`язків.
На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №580/2197/19 відповідач склав висновок від 24.02.2020 про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) працівника податкової міліції, затверджений в.о. голови ДФС України ОСОБА_3 02.03.2020. У ньому зазначено, що право на одноразову допомогу мають дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_4 . Розмір допомоги становить 960 500,00грн.
На запит позивача від 19.05.2020 щодо виплати вказаної допомоги відповідач листом від 26.05.2020 №3429/23-00-05-041 повідомив, що згідно з кошторисом на 2020 рік, який затверджений ДФС України за КЕКВ 2730 "Інші виплати населенню", виплати одноразової грошової допомоги позивачу в сумі 960500,00грн не передбачено. Таку виплату буде здійснено після змін до кошторису, які надійдуть від ДФС України.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась до суду із позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність бюджетних асигнувань і призначень не є обґрунтованою підставою для невиконання вимог закону в частині виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Статтею 356 ПК України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Пунктом 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Отже, за позивачем, якому під час перебування на службі в органі податкової міліції, встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію".
Право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону №580-VIII підтверджене рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №580/2197/19, що набрало законної сили 23.12.2019.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, доводи відповідача, що Закон України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію" (далі - Закон №565-XII) на спірні правовідносини не поширюється, не є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону № 565-XII у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків сім`ї загиблого (померлого), його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції врегульований Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок №850).
На підставі п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до п.10 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.
Отже, чинне законодавство встановлює пресічний строк, протягом якого суб`єкт владних повноважень повинен виконати обов`язок з виплати відповідної допомоги. Водночас відповідач не надав жодного доказу такого виконання і не довів, що у спірних правовідносинах не допустив порушень вимог закону.
Виплата грошової допомоги згідно з п. 11 Порядку № 850 проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.
Щодо доводів відповідача про відсутність передбачення в кошторисі на 2020 рік, затвердженому ДФС України за КЕКВ 2730 "Інші виплати населенню", коштів для виплати одноразової грошової допомоги позивачу в сумі 960 500,00 грн, судом першої інстанції враховано правовий висновок Конституційного Суду України, відповідно до якого неможливо ставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).
Зокрема, в Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.
Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.
З огляду на зміст статті 17 Закону України  від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ у рішенні в справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Отже, відсутність бюджетних асигнувань і призначень не є обґрунтованою підставою для невиконання згаданих вище норм законодавства. 
Зважаючи на те, що відповідач не надав належних, допустимих і достовірних доказів вчинення в межах власних повноважень дій, звернення до ДФС України щодо внесення змін до кошторису з метою виплати одноразової грошової допомоги позивачу, суд першої інстанції обґрунтовано визнав бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги протиправною та з метою повного та всебічного захисту прав позивача зобов`язав Головне управління ДФС у Черкаській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку із загибеллю (смертю) працівника податкової міліції ОСОБА_2 в сумі 960 500,00 грн згідно з вимогами Закону України "Про міліцію" і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів керуючись ст. 316 КАС України  вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя:                                                                      О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                Л.О. Костюк

                                                                                                    О.Є. Пилипенко