УХВАЛА

24 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  925/957/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Стратієнко Л.В., 

розглянувши касаційну скаргу Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго"

на рішення Господарського суду Черкаської області
(суддя Кучеренко О.І.)
від 28.01.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Тищенко О.В., суддів -  Станік С.Р., Шаптала  Є.Ю.)
від 03.09.2020

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго"
про стягнення 2  290  774,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Черкаської області рішенням від 28.01.2020 у справі № 925/957/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020, позов задовольнив повністю. Стягнув з відповідача на користь позивача 513  924,55 грн основного боргу, 684  131,42 грн пені, 215  418,97 грн три відсотки річних, 877  299,47 грн інфляційних втрат та 34  361,62 грн судового збору.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що він є арифметично вірним та обґрунтованим, а тому місцевим господарським судом правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача 684    131,42 грн пені, 215    418,97 грн 3% річних та 877    299,47 грн інфляційних втрат за користування чужими грошовими коштами за період прострочення з 26.11.2016 по 29.10.2018 з врахуванням періодів прострочення та фактичної оплати за розрахунковий період. Вирішуючи питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, суди дійшли висновку, що викладені відповідачем обставини не є підставою для зменшення або звільнення його від відповідальності у вигляді нарахованої позивачем пені.

Суд апеляційної інстанції врахував висновок про застосування Постанови № 217, викладений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 904/1210/18, згідно з яким приписи Постанови № 217 самі по собі не змінюють строків розрахунків за договором, не позбавляють відповідача можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до нього відповідальності, передбаченої умовами договору, зокрема, у вигляді пені за прострочення оплати природного газу та виникнення зобов?язань, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, з оплати боргу з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції.

22.09.2020 Уманське комунальне підприємство "Уманьтеплокомуненерго" звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі № 925/957/19, в якій просило скасувати ці судові рішення та відмовити у задоволенні позову повністю.

Верховний Суд ухвалою від 02.12.2020 у справі № 925/957/19 залишив без руху касаційну скаргу Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290, частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що скаржник не надав суду документи, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги у встановлених порядку і розмірі.

23.12.2020 до Верховного Суду від Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додало платіжне доручення від 17.12.2020 № 2471 про сплату судового збору у розмірі 15 417, 73 грн. 

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 23.12.2020 у зв`язку з обранням судді Ткача І.В.   до Великої Палати Верховного Суду, згідно з рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.11.2020 № 13, для розгляду справи № 925/957/19 визначено склад суду: Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Стратієнко Л.В.

У касаційній скарзі Уманське комунальне підприємство "Уманьтеплокомуненерго" зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судами норм статтей 3, 551 Цивільного кодексу України та статей 6, 7, 12, ч. 6 статті 236, статті 233 Господарського кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, щодо зменшення штрафних санкцій, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 03.12.2018 у справі № 910/3726/18, від 17.12.2019 у справі № 922/932/19,  від 24.07.2019 у справі № 918/553/18, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18 (пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України). 

Крім того, заявник стверджує про порушення судами попередніх інстанцій норм статей 76, 77, 86, 236  Господарського процесуального кодексу України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що підстави для залишення касаційної скарги без руху та повернення касаційної скарги відсутні. Разом із тим, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Верховний Суд виходить з того, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Верховний Суд також дійшов висновку, що застосоване у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанції користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №  917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19).

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1,4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

З огляду на вимоги пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України до змісту касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, твердження заявника про порушення судами попередніх інстанцій норм статей 76, 77, 86 цього Кодексу Верховний Суд відхиляє, оскільки судові рішення, зазначені у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, можуть бути оскаржені виключно у випадку наявності підстав, передбачених частинами1, 3 статті 310 цього Кодексу.  

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції правильно переглянув судове рішення у справі № 925/957/19 відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм статей 233 Господарського кодексу України, 551 Цивільного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 у подібних правовідносинах, що викладені у раніше прийнятих постановах, і підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи відсутні, як і від висновків, що сформульовані у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 03.12.2018 у справі № 910/3726/18, від 17.12.2019 у справі № 922/932/19,  від 24.07.2019 у справі № 918/553/18, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18, на які посилається скаржник, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 925/957/19 за касаційною скаргою Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню. 

Головуючий                                                                                        І. Кондратова

Судді                                                                                                       Н. Губенко 

                                                                                                             Л. Стратієнко