П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/497/20	

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Дата і місце ухвалення: 29.05.2020р., м.Херсон
          
        П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого – судді :   Бойка А.В.,
                                         суддів:   Федусика А.Г.,
                                                        Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Херсонської міської ради на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року по справі за позовом Державної судової адміністрації України до Херсонської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:
В лютому 2020 року Державна судова адміністрація України звернулася до Херсонського  окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Херсонської міської ради, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила суд визнати незаконними та скасувати рішення міської ради від 02.11.2018 року №1702 «Про скасування рішень міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997» та від 20.12.2019 року №2256 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності Херсонської міської територіальної громади та підлягають приватизації» в частині включення до пункту 19 додатку нерухомого майна, а саме: будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м.Херсон, вул.Преображенська, 30.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, 30.06.2020 року Херсонська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 29.05.2020р. з прийняттям нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ДСА України.
В обґрунтування порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянт зазначає, що: позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог було підписано особою, яка не мала повноважень на їх підписання; судом скасовано рішення Херсонської міської ради без визнання їх протиправними, що являється втручанням в діяльність органу місцевого самоврядування  шляхом скасування його правомірних рішень; позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Також, апелянт вважає, що предметом даного спору фактично є майнові відносини щодо переходу права власності від територіальної громади до держави, тому такі відносини не є публічно-правовими і на цей спір не поширюється адміністративна юрисдикція. У спорі, який виник, Херсонська міська рада здійснює повноваження суб`єкта права власності, а не суб`єкта владних повноважень.
Посилається апелянт і на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що рішення міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997 не виконані, тому Херсонська міська рада на законних підставах мала право їх скасувати та розпорядитися належним їй майном. При цьому, судом не враховано відсутність  згоди Кабінету Міністрів України на передачу до державної власності будівель та споруд по вул. Преображенській, 30 в м.Херсоні. 
Також, апелянт зазначає, що рішеннями міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997 лише надано згоду на передачу нежитлових приміщень до державної власності. З часу прийняття рішень і до сьогодні зазначені в цих рішеннях нежитлові приміщення перебувають у комунальній власності. Відтак, скасовані рішення не породили прав та обов`язків для ДСА України, не стали підставою для виникнення будь-яких правовідносин з огляду на їх відсутність.  
Державна судова адміністрація України подала письмовий відзив на апеляційну скаргу Херсонської міської ради, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Просить суд апеляційної інстанції врахувати, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав  та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. ДСА України з незалежних від неї обставин була позбавлена можливості завершити процедуру передачі майна з комунальної до державної власності відповідно до вимог законодавства України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва від 09.09.2010 року серії САС №889752 будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м.Херсон, вул.Декабристів, 30, належать на праві власності територіальній громаді м.Херсона в особі Херсонської міської ради.
Розпорядженням Президента України від 27.07.1996 року №208/96-рп «Про забезпечення судів приміщеннями», з метою створення належних умов для здійснення правосуддя, а також враховуючи вкрай незадовільний стан забезпечення приміщеннями значної частини судів, доручено Кабінету Міністрів України, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, головам обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій вирішити питання щодо забезпечення приміщеннями судів, розташованих в аварійних приміщеннях та приміщеннях, що не відповідають вимогам судочинства. 
Вказаним розпорядженням, також, рекомендовано головам міських, селищних рад вжити заходів щодо забезпечення приміщеннями судів, які знаходяться на території відповідних рад.
Рішенням ХХІ сесії VI скликання Херсонської міської ради від 25.10.2012 року №844 «Про згоду на передачу до державної власності та управління Державної судової адміністрації України нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м.Херсон, вул.Декабристів, 30» надано згоду на передачу до державної власності та управління Державної судової адміністрації України нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м.Херсон, вул.Декабристів, 30, що належить територіальній громаді м.Херсона, в особі Херсонської міської ради.
Рішенням ХХІV сесії VI скликання Херсонської міської ради №997 від 26.02.2013 року «Про внесення змін  до рішення міської ради від 25.10.2012 року №844» внесено зміни до рішення міської ради від 25.10.2012 року №844 шляхом викладення пункту 1 у наступній редакції: « 1. Дати згоду на передачу до державної власності та управління Державної судової адміністрації України будівель та споруд, а саме: адміністративної будівлі - А, загальною площею 458,3 кв.м.; гаражних боксів - Д, загальною площею 57,4 кв.м.; складу - В; туалету - И; навісу - З; воріт № 1; вимощення № 1, розташованих за адресою: м.Херсон, вул.Декабристів, 30, що належать територіальній громаді м.Херсона, в особі Херсонської міської ради».
За змістом рішення XІХ сесія Херсонської міської ради VІІ скликання від 23.02.2018 року №1197 вирішено провести інвентаризацію земельних ділянок під об`єктами комунальної власності міської територіальної громади, зокрема земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0350 га, по АДРЕСА_1 , під адміністративною будівлею та спорудами. Управлінню комунальної власності міської ради ( ОСОБА_1 ) доручено забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, вказаних у пункті 1 цього рішення.
02.11.2018 року Херсонською міською радою прийнято рішення №1702 «Про скасування рішень міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997». Підставою для прийняття вказаного рішення зазначено необхідність використання об`єктів комунальної власності для потреб територіальної громади, ч.1 ст.59, ч.ч.5, 8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
20.12.2019 року ХХХІІІ сесією Херсонської міської ради VІІ скликання прийнято рішення №2256 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності Херсонської міської територіальної громади та підлягають приватизації», яким затверджено перелік об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності Херсонської міської територіальної громади та підлягають приватизації. 
В пункті 19 додатку до вказаного рішення до об`єктів малої приватизації включено будівлі та споруди: адміністративна будівля (літ.А); гаражні бокси (літ.Д); склад (літ.В); туалет (літ.И); навіс (літ.З); ворота № 1; вимощення № 1, які знаходяться за адресою: вул.Преображенська (колишня назва вуд.Декабристів), 30. 
Пунктом 2 рішення від 20.12.2019 року №2256 уповноважено управління комунальної власності міської ради (Вербицька А.), як орган приватизації, здійснювати організацію та проведення приватизації майна, включеного до переліків об`єктів малої приватизації комунальної власності Херсонської міської територіальної громади та приймати рішення про приватизацію щодо кожного об`єкта, що підлягає приватизації. 
Не погоджуючись з правомірністю рішень Херсонської міської ради від 02.11.2018 року №1702 та від 20.12.2019 року №2256 Державна судова адміністрація України оскаржила їх в судовому порядку.
Задовольняючи позов ДСА України суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення Херсонської міської ради від 02.11.2018 року №1702 «Про скасування рішень міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997» прийнято без відома та участі позивача, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. За висновками суду, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Суд зазначив, що процес передачі майна з комунальної до державної власності передбачає декілька етапів, останнім з яких є підписання акта приймання-передачі, який у спірних правовідносинах  щодо приміщень, розташованих за адресою: м.Херсон, вул.Преображенська (Декабристів), 30, не підписано. Однак, при вирішенні спору суд першої інстанції врахував, що з моменту надання Херсонською міською радою згоди на передачу приміщень за вказаною адресою до ДСА України перейшли обов`язки щодо утримання цих приміщень в належному стані, оплати комунальних послуг, обслуговування прилеглої території. Вищезазначене, за висновками суду першої інстанції,  спростовує доводи відповідача про те, що у позивача з моменту прийняття рішень від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997 не виникло жодних прав та обов`язків, не стало підставою для виникнення будь-яких правовідносин, а скасування цих рішень не призвело до порушення прав і свобод позивача.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно із статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Пунктами 31, 51 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення; надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності. 
Основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну визначено Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 року №147/98-ВР, частиною 1 статті 2 якого передбачено, що об`єктами передачі згідно з цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів; нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі приміщення (після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний об`єкт) на підставі розподільного балансу), об`єкти незавершеного будівництва); інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; акції (частки, паї), що належать державі або суб`єктам права комунальної власності у майні господарських товариств; об`єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст.5 Закону №14/98-ВР передача об`єктів з комунальної у державну власність здійснюється за рішенням: сільських, селищних, міських, районних у містах рад - щодо об`єктів права комунальної власності відповідних територіальних громад; районних, обласних рад - щодо об`єктів права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні районних, обласних рад. 
Передача об`єктів з комунальної у державну власність здійснюється за наявності згоди на передачу Кабінету Міністрів України - щодо об`єктів, визначених в абзацах другому, третьому та п`ятому частини першої статті 2 цього Закону, або органів, уповноважених управляти державним майном, - щодо окремого індивідуально визначеного майна підприємств (крім нерухомого майна). 
Пропозиції щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність, на яку потрібна згода Кабінету Міністрів України, погоджуються з органом, уповноваженим управляти державним майном, до сфери управління якого пропонується передати об`єкт, а також погоджуються відповідно до абзаців третього - п`ятого частини третьої статті 4 цього Закону. 
Пропозиції щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність, яка здійснюється без надання згоди Кабінетом Міністрів України, погоджуються відповідно до абзаців другого, п`ятого і шостого частини третьої статті 4 цього Закону, а також з центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики та центральним органом виконавчої влади з питань фінансової політики.
Порядок подання та розгляду пропозицій щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок подання та розгляду пропозицій щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність та утворення і роботи комісії з питань передачі об`єктів у державну власність затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 року №1482, згідно п.7, п.8 якої передача об`єктів з комунальної у державну власність здійснюється комісією з питань передачі об`єктів, до складу якої входять представники виконавчого органу відповідної ради, місцевого органу виконавчої влади та органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації, яким передається об`єкт, а також фінансового органу, підприємства, трудового колективу підприємства, майно якого підлягає передачі, - у разі передачі підприємств та нерухомого майна. Комісію з питань передачі об`єктів створює та призначає її голову орган, уповноважений управляти державним майном, або самоврядна організація, які приймають об`єкти. Голова комісії організовує роботу з передачі об`єкта у державну власність таким чином, щоб завершити приймання-передачу в місячний термін з дня прийняття рішення про передачу. 
Пунктом 9 Порядку №1482 встановлено, що передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком. Акт складається у чотирьох примірниках, підписується головою та членами комісії і затверджується органом, який утворив комісію. Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі. 
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції та не заперечується сторонами у справі, процес передачі майна з комунальної до державної власності передбачає декілька етапів.
При цьому, прийняття відповідною сільською, селищною, міською радою рішення щодо надання заінтересованій особі згоди на передачу майна з комунальної до державної власності є одним з таких етапів.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано апелянтом, у приміщенні, розташованому за адресою: м.Херсон, вул.Преображенська (Декабристів), 30, з часу надання Херсонською міською радою згоди на його передачу до державної власності та управління ДСА, здійснює свою діяльність ТУ ДСА в Херсонській області, яке провело ремонт приміщення, сплачує всі комунальні послуги згідно додаткової угоди до договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 14.02.2017 року, договору про закупівлю товарів (постачання електричної енергії) від 17.02.2017 року №120-17, договору про закупівлю послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання за державні кошти від 04.04.2017 року №148-17, додаткової угоди №1 до договору на подачу холодної води і послуги по прийому та очищенню стічних вод від 12.02.2018 року, договору про закупівлю послуг з центрального опалення від 18.01.2018 року №4-18, договору про закупівлю товарів (постачання електричної енергії) від 05.02.2018 року №26-18, додаткової угоди №1 до договору про подачу холодної води і послуги по прийому та очищення стічних вод від 04.02.2019 року, договору про закупівлю центрального опалення від 18.02.2019 року №60-19, договору про закупівлю електричної енергії від 04.02.2019 року №30-19.
Крім того, в цей період здійснювалися заходи щодо оформлення у державну власність і земельної ділянки, на якій знаходиться приміщення. Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що 16.06.2017 року ТУ ДСА в Херсонській області звернулося до голови Херсонської міської ради з листом про внесення змін до рішень Херсонської міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997 та зазначити кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площу, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, а також обмеження у її використанні.
У відповідь на вказане звернення перший заступник міського голови листом від 14.07.2017 року №8-7747-912 повідомив про неможливість внесення вказаних змін у зв`язку з тим, що земельна ділянка по вул.Преображенській, 30, не сформована і необхідна технічна документація, погоджена відповідними службами.
У зв`язку з цим, 08.08.2017 року ТУ ДСА в Херсонській області звернулося до міського голови про надання дозволу на розробку проекту землеустрою під об`єктом нерухомості по вул.Преображенська, 30, в м.Херсоні для відведення земельної ділянки (орієнтовною площею 0,15 га) у державну власність та в постійне користування ТУ ДСА в Херсонській області. 
Рішенням Херсонської міської ради від 23.02.2018 року №1197 «Про проведення інвентаризації земельних ділянок під об`єктами комунальної власності міської територіальної громади» було доручено управлінню комунальної власності міської ради забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Згідно Переліку земельних ділянок під об`єктами комунальної власності міської територіальної громади, щодо яких проводиться інвентаризація, що є додатком до рішення від 23.02.2018 року №1197, вказано земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0350 га, по вул.Преображенській (Декабристів), 30, під адміністративною будівлею та спорудами. 
На даний час виготовлена технічна документація щодо розробки проекту землеустрою.
З вказаного слідує, що з моменту надання Херсонською міською радою згоди на передачу приміщень за адресою: м.Херсон, вул.Преображенська (Декабристів), 30, до ДСА України перейшли обов`язки щодо утримання цього приміщення в належному стані, оплати комунальних послуг, обслуговування прилеглої території, а також вчинення дій щодо оформлення у державну власність земельної ділянки, на якій знаходиться приміщення.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16.04.2009 року №4-рп/2009 дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.
У даному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.
В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 Рішення).
Враховуючи вказані рішення КСУ та  ЄСПЛ колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відповідно до рішень Херсонської міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.03.2013 року №997 з Державною судовою адміністрацією України виникли правовідносини щодо передачі нерухомого майна спочатку в управління, а потім у державну власність, то скасування даних рішень в разі незгоди суб`єкта правовідносин (ДСА України) є протиправним та не узгоджується з вимогами законодавства. Обставина, що станом на кінець 2018 року не закінчено процес передачі приміщення з комунальної до державної власності, не є підставою для скасування рішення про надання згоди на його передачу з комунальної до державної власності.
Що ж до посилань апелянта на те, що судом не враховано відсутність  згоди Кабінету Міністрів України на передачу до державної власності будівель та споруд по вул. Преображенській, 30 в м.Херсоні, то колегія суддів зазначає, що згода Кабінету Міністрів України на передачу нерухомого майна з комунальної у державну власність оформлюється відповідним розпорядженням Кабінету Міністрів України, в якому обов`язково зазначається кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення. Тобто, отримання відповідної згоди може мати місце у разі оформлення у державну власність земельної ділянки, на якій знаходиться приміщення. Як вже зазначалося колегією суддів, відповідні заходи здійснювалися позивачем (процес розробки технічної документації).
Колегія суддів зазначає, що відповідач не надав ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій жодного доказу того, що оскаржувані рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
А відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно скасував рішення міської ради від 02.11.2018 року №1702 «Про скасування рішень міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997». 
Що ж до рішення Херсонської міської ради від 20.12.2019 року №2256 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності Херсонської міської територіальної громади та підлягають приватизації» (в частині включення до пункту 19 додатку нерухомого майна, а саме: будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м.Херсон, вул.Преображенська, 30), то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його скасування, оскільки його прийняття зумовлено, серед іншого, наявністю рішення міської ради від 02.11.2018 року №1702.
Інші доводи апеляційної скарги Херсонської міської ради є не суттєвими та правильність висновків суду першої інстанції по суті спору не спростовують.
В апеляційній скарзі Херсонська міська рада, серед іншого, посилається на пропуск позивачем строку звернення з даним позовом до суду, встановленого ст.122 КАС України. 
Надаючи правову оцінку таким посиланням апелянта колегія суддів виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Застосоване у вказаній нормі словосполучення «день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів» передбачає встановлення моменту, коли особа дізналась про стверджуване нею порушення прав, тобто про існування рішення, дії, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які, на думку позивача, порушують його права. 
Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції Херсонською міською радою не надано належних доказів на підтвердження того, що позивача повідомлено про прийняття оскаржуваного рішення від 02.11.2018 року №1702 «Про скасування рішень міської ради від 25.10.2012 року №844 та від 26.02.2013 року №997».
Посилання ДСА України на те, що про наявність рішення від 02.11.2018 року №1702 вона дізналася у січні 2020 року, Херсонською міською радою не спростовано.
Апелянт зазначає, що рішення від 02.11.2018 року №1702 оприлюднене на офіційному сайті Херсонської міської ради та її виконавчих органів 05.11.2018 року та з вказаної дати позивач міг дізнатися про його існування.
Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскільки вважає, що так як вказане рішення стосується безпосередньо прав та обов`язків позивача, тому міська рада мала вчинити відповідні заходи щодо доведення його до відома ДСА України (листування або направлення оскаржуваного рішення на адресу позивача).
Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду. 
Також, апелянт вважає, що предметом даного спору фактично є майнові відносини щодо переходу права власності від територіальної громади до держави, тому такі відносини не є публічно-правовими і на цей спір не поширюється адміністративна юрисдикція. У спорі, який виник, Херсонська міська рада здійснює повноваження суб`єкта права власності, а не суб`єкта владних повноважень. У зв`язку з цим, за твердженнями Херсонської міської ради, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.
Колегія суддів не може погодитися з такими доводами міської ради з огляду на наступне.
Пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно правовий спір - спір, у якому: 
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; 
або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; 
або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. 
Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1). 
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.06.2019 року у справі №644/10480/16-а та від 04.06.2019 року у справі №826/4204/18 зазначила, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. 
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, предметом спору у даній справі є законність рішень Херсонської міської ради від 02.11.2018 року №1702  та від 20.12.2019 року №2256, а не зобов`язання передати у власність нерухоме майно. Надання згоди на передачу майна з комунальної власності у державну власність згідно із Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 року №147/98-ВР є лише одним з етапів передачі.
А відтак, даний спір не має приватноправового характеру та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Необґрунтованими колегія суддів вважає і посилання апелянта на те, що позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог було підписано особою, яка не мала повноважень на їх підписання, оскільки відповідно до пп.2 п.3 посадової інструкції головного спеціаліста (з забезпечення договірної та позовної роботи) ТУ ДСА України в Херсонській області, затвердженої начальником ТУ ДСА України в Херсонській області В.Лаговським 12.05.2020 р., Волкова Т.М. здійснює самопредставництво ДСА України, в тому числі як суб`єкта владних повноважень, її посадових осіб, Територіального управління ДСА України в Херсонській області (у разі необхідності) та уповноважена діяти від їх імені відповідно до посадової інструкції в судах та інших органах державної влади, установах та організаціях.
Відповідно до статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ДСА України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.
Згідно з статтею 152 Закону до повноважень ДСА України належить, зокрема, здійснення управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Державної судової адміністрації України.
Статтею 154 Закону визначено, що територіальними органами ДСА України є територіальні управління ДСА України, які виконують функції ДСА України у відповідних регіонах.
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, затвердженого Головою ДСА України від 25.09.2015 року, ТУ ДСА України в Херсонській області є територіальним органом ДСА України та їй підпорядковується.
Ураховуючи викладене, на ім`я головного спеціаліста із забезпечення договірної та позовної роботи ТУ ДСА України в Херсонській області Волкову Т. М. видані довіреності від імені Голови ДСА України та начальника ТУ ДСА України і надані всі права, які передбачені для учасника процесу з правом підпису на поданих заявах крім визнання позову, повної або часткової відмови від позовних вимог.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
А тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Херсонської міської ради залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Бойко А.В.	
Судді	    	Федусик А.Г.    Шевчук О.А.