КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                             Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/12367/2020  
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа № 758/14642/17
 
04 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді     - Кулікової С.В.
суддів                           -  Олійника В.І.
                                      -  Желепи О.В.
при секретарі               - Климчук Т.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» адвоката Павленка Сергія Валерійовича на рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Васильченка О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з  обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання договору застави припиненим та скасування реєстраційного запису,-
 
в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2017 року  ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду містаКиєва з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання договору застави припиненим та скасування реєстраційного запису, в якому просила суд:
визнати припиненим договір застави № 3693 від 01.08.2017 року у зв`язку з повним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 1175 від 01.08.2017 року;
скасувати реєстраційний запис за № 13492786 від 24.01.2013 року, внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо об`єкта рухомого майна - автомобіль легковий, Skoda Roomster, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов №    НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 01.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банком» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1175, відповідно до умов якого Банк надав позивачу кредит у розмірі 22 073,00 доларів США.
01.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банком» та ОСОБА_1 було укладено договір застави № 3693, для забезпечення належного виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором, за яким у заставу було передано автомобіль легковий, SkodaRoomster, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов №       НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
Надалі ПАТ «Акціонернийкомерційнийпромислово-інвестиційнийбанк» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи».
У зв`язку з виникненням заборгованості перед Банком у позичальника, у жовтні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулосядо Свалявського районного суду Закарпатської областіз позовом про стягнення заборгованості у сумі 139 687,35 грн. за кредитним договором до ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 .
Рішенням суду від 11.06.2014 року було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (як поручителя) солідарно заборгованість у розмірі 139 687,35 грн.
На підставі виконавчого листа, було відкрито виконавчі провадження № 46827159 щодо боржника ОСОБА_1 , № 46828384 щодо боржника ОСОБА_3 .
Згідно постанов державного виконавця від 01 серпня 2017 року у виконавчих провадженнях № 46827159 щодо боржника ОСОБА_1 , та № 46828384 щодо боржника ОСОБА_3 знято арешт з всього майна, що належить боржникам, з тих підстав що боржником в повному розмірі перерахована сума на користь стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» по квитанціях, виконавчий збір та витрати сплачені в повному розмірі.
Однак, у відповідності до інформації з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, за об`єктом - автомобіль SkodaRoomster, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов №       НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження на підставі договору застави № 3693 від 01 серпня 2007 року, що залишається не знятим і на даний час.
08 серпня 2017 року на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» було направлено вимогу про звернення до державного реєстратора із заявою про припинення вказаного вище обтяження. Однак лист повернувся відправникові із зазначенням причини - за закінченням встановленого строку зберігання.
Посилаючись на те, що позивачкою сплачено заборгованість за кредитним договором, підстава для існування застави на автомобіль відпала, просила позов задовольнити.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання договору застави припиненим та скасування реєстраційного запису - задоволено.
Визнано припиненим договір застави № 3693 від 01.08.2017 року у зв`язку з повним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 1175 від 01.08.2017 року.
Скасовано реєстраційний запис за № 13492786 від 24.01.2013 року внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо об`єкта рухомого майна - автомобіль легковий, Skoda Roomster, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов №    НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» адвокат Павленко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що начебто фактичне виконання ОСОБА_1 рішення суду про стягнення заборгованості по кредитному договору дає підстави вважати кредитний договір виконаним, що в свою чергу тягне за собою припинення договору застави від 01.08.2007 року, у зв`язку з повним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 1175 від 01.08.2007 року.
Звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором та законом. Позивач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2014 року позивач виконав тільки через три роки.
Вважав, що ухваленим рішенням про задоволення позову, суд безпідставно позбавив відповідача права на застосування до позичальника статті 625 ЦК України (стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних) за неналежне виконання останнім вимог кредитного договору.
  ОСОБА_1 надіслала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Мартиненко В.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, її представник ОСОБА_4 надіслала клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника відповідача,  перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1175, відповідно до умов якого Банк надав позивачу кредит у розмірі 22073,00 доларів США. (а.с. 7-14)
01.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 було укладено Договір застави № 3693 для забезпечення належного виконання кредитного зобов`язання позичальником, за яким у заставу було передано автомобіль легковий, SkodaRoomster, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов №       НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 20-23)
26.10.2010 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 1175/1175, відповідно до умов якого ОСОБА_3 відповідає перед Банком як солідарний боржник. (а.с. 24-25)
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.06.2014 року було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (як поручителя) солідарно заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 139687 грн. 35 коп. (а.с. 26-27) На виконання рішення суду було видано виконавчий лист. (а.с. 28)
Як вбачається з квитанцій, що містяться в матеріалах справи, позивач здійснив повне погашення заборгованості у розмірі 139 687, 35 коп. (а.с. 29-36), у зв`язку з чим 01.08.2017 року державним виконавцем було винесено постанови про зняття арешту з майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у межах виконавчих проваджень ВП № 46827159 та ВП № 46828384 відповідно. (а.с. 37-38, 39-40)
Згідно відомостей Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України наявне обтяження щодо об`єкта рухомого майна, а саме: автомобіль легковий, Skoda Roomster, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 за реєстраційним записом № 13492786 від 24.01.2013 року. (а.с. 41-42)
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором, докази надані позивачем є достатніми та такими, що підтверджують підстави позову, а відтак позов є доведеним та таким, що підлягає задоволенню.
Такі висновки суду ґрунтуються на встановлених обставинах справи, нормах матеріального та процесуального права.
Статтею 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 574 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1175, відповідно до умов якого Банк надав позивачу кредит у розмірі 22073,00 доларів США. (а.с. 7-14)
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 01.08.2007 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 було укладено договір застави № 3693 для забезпечення належного виконання кредитного зобов`язання позичальником, за яким ОСОБА_1 передала у заставу банку автомобіль легковий, SkodaRoomster, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов №       НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 20-23)
Згідно з пунктом 6.1 договору застави від 01 серпня 2007року договір діє до повного виконання зобов`язань застоводавцем за кредитним договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.
Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження №12-286гс18) та у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 368/2191/15-ц (провадження № 61-13733св19).
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.06.2014 року було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (як поручителя) солідарно заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 139687 грн. 35 коп. (а.с. 26-27) На виконання рішення суду було видано виконавчий лист. (а.с. 28)
Таким чином, банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язань - як основного, так і акцесорних - є таким, що настав.
Як вбачається з квитанцій, що містяться в матеріалах справи, позивач здійснив повне погашення заборгованості у розмірі 139 687, 35 коп. (а.с. 29-36), у зв`язку з чим 01.08.2017 року державним виконавцем було винесено постанови про зняття арешту з майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у межах виконавчих проваджень ВП № 46827159 та ВП № 46828384 відповідно. (а.с. 37-38, 39-40)
Отже, після виконання вказаного рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплати боржником у повному обсязі грошової суми, визначеної рішенням суду, припинилося основне зобов`язання на підставі кредитного договору від 01 серпня 2007 року.
Оскільки основне зобов`язання за кредитним договором припинилося, то припинилася і застава.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) та постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 752/21612/14-ц (провадження 3 61-18972св18). 
Відтак, ТОВ «Кредитні ініціативи» помилково вважало, що  ухваленням рішенням про задоволення позову суд безпідставно позбавив відповідача права на застосування до позичальника статті 625 ЦК України (стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних) за неналежне виконання останнім вимог кредитного договору.
Згідно відомостей Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України наявне обтяження щодо об`єкта рухомого майна, а саме: автомобіль легковий, Skoda Roomster, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов №    НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 за реєстраційним записом № 13492786 від 24.01.2013 року. (а.с. 41-42)
 Стаття 28 Закону України «Про заставу» також передбачає, що застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.
У серпні 2017 року ОСОБА_1 надіслала на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» вимогу про звернення до державного реєстратора із заявою про припинення обтяження, однак поштове відправлення повернулося на адресу відправника із зазначенням причин його повернення - за закінченням строку зберігання.
Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Встановивши, що  ОСОБА_1  виконала взяті на себе перед банком зобов`язання за кредитним договором від 01 серпня 2007 року в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції, що фактичне виконання ОСОБА_1 рішення суду про стягнення заборгованості по кредитному договору дає підстави вважати кредитний договір виконаним, що в свою чергу тягне за собою припинення договору застави від 01.08.2007 року, у зв`язку з повним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 1175 від 01.08.2007 року.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» адвоката Павленка Сергія Валерійовича залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 09 листопада 2020 року.

Головуючий:                                            Судді: