Справа № 991/8849/20
Провадження1-кс/991/9077/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року                                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді Вищого антикорупційного суду із вказаною скаргою, яку мотивує тим, що вона в порядку ст. 214 КПК України направила до Державного бюро розслідувань (далі – ДБР) заяву про вчинення у 2015 році «начальником служби дільничних відділу інспекторів дільничних Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві підполковником міліції» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 366 КК України, що виразились у підробленні службової характеристики ОСОБА_2 з метою звільнення її із займаної посади. Однак в порушення вимог ст. 214 КПК України, уповноваженою особою ДБР відомості до ЄРДР за її заявою не внесені.
У зв`язку з цим ОСОБА_2 у скарзі просить зобов`язати уповноважену особу ДБР прийняти та невідкладно зареєструвати подану нею заяву про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати за цією заявою досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочинів, передбачених ст. 364, 365, 366 КК України.
Перевіривши матеріали скарги на предмет її підсудності слідчому судді Вищого антикорупційного суду, слідчий суддя встановила наступне.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України.
Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
До підсудності Вищого антикорупційного суду частиною першою статті 33-1 КПК України віднесені кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3 – 369, 369-2, 369-3 цього Кодексу. 
Із змісту скарги та заяви про вчинення кримінальних правопорушень вбачається, що ОСОБА_2 просить внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за фактами вчинення «начальником служби дільничних відділу інспекторів дільничних Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві підполковником міліції» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 366 КК України.
Кримінальні правопорушення, передбачені ст. 365, 366 КК України, не належать до переліку кримінальних правопорушень, визначених статтею 33-1 КПК України, а кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, хоч і належать до переліку корупційних кримінальних правопорушень, що передбачене у примітці до ст. 45 КК України, проте службова особа, яка на думку ОСОБА_2 , скоїла вказане кримінальне правопорушення, не належать до кола суб`єктів, яке визначене п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Також у скарзі ОСОБА_2 та доданих до неї документах відсутні відомості щодо наявності хоча б однієї з умов, передбачених пунктами 2-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
Вказане свідчить про те, що скарга не належить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому відсутні правові підстави для розгляду цієї скарги слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Пунктом другим ч. 2 ст. 304 КПК України визначено, що скарга на бездіяльність слідчого, передбачена ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Зі змісту ч. 3 ст. 304 КПК України вбачається, що у випадках, передбачених частиною другою цієї статті, скарга повертається особі, яка її подала.
Зважаючи на наведені обставини і правові норми, скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи ДБР слід повернути особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що скарга не підсудна Вищому антикорупційному суду.
Керуючись ст. 33-1, 216, 303, 304, 306, 309, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, повернути особі, яка її подала, як таку, що не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.
Копію ухвали направити ОСОБА_2 разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Роз`яснити особі, які подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1