КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
08 грудня2020 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/31806/14-ц  
Апеляційне провадження 22-ц/824/11396/2020  
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретарі Гойденко Д.В.
сторони          
позивач                          ОСОБА_1 
відповідач                     ОСОБА_2
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від                        02 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Осаулова А.А., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по                 м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання недійсним усиновлення (удочеріння) та відновлення відомостей у актовому записі про дитину,
 
в с т а н о в и в :
 
у жовтні 2014 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 , у якому просив визнати недійсним усиновлення (удочеріння) ОСОБА_5 (після усиновлення (удочеріння) - ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків (актовий запис про народження № 412 від 11.08.1998) та відновити відомості у актовому записі про народження дитини, які були змінені на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2009, зазначивши у актовому записі прізвище неповнолітньої дитини « ОСОБА_5 », по батькові « ОСОБА_5 », батько « ОСОБА_7 », всі інші дані залишити без змін.
В обґрунтування позову зазначав, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2006. Відповідач від першого шлюбу має доньку ОСОБА_5 . За рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.06.2009 батько ОСОБА_5   позбавлений батьківських прав. 
27.08.2009 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про усиновлення ним доньки дружини - ОСОБА_5 та на підставі цього рішення було видано свідоцтво про народження дитини, де він зазначений батьком. Він добре ставився до доньки відповідачки, проте наміру усиновлювати дитину не мав. Усиновлення здійснено на вимогу відповідачки та на підставі документів, оформлених та підписаних самою відповідачкою. Заяву про усиновлення він не підписував та не був присутнім при розгляді справи про усиновлення. За фактом підробки його підпису внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ст. 358 ч. 4 КК України. Під час досудового розслідування проводилась почеркознавча експертиза, за висновком якої підпис в заяві про усиновлення дитини від імені ОСОБА_1 виконаний іншою особою.
Вважає, що наявні підстави для визнання недійсним усиновлення (удочеріння), оскільки він не бажав настання прав та обов`язків, які виникають у результаті усиновлення, та усиновлення проведене на підставі підроблених документів (подання підробленої заяви про усиновлення до Дарницького районного суду м. Києва). 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, висновком судової почеркознавчої експертизи достовірно встановлено, що він не підписував заяву про усиновлення. Суд призначаючи експертизу, вважав, що такий доказ є необхідним у справі, а потім не прийняв цей доказ. Він не був присутній при розгляді справи про усиновлення та заяву про усиновлення підписала ОСОБА_12 , яка і подавала всі необхідні документи для усиновлення. Він ніколи не проживав по АДРЕСА_1 , проте така адреса його проживання вказана у заяві про усиновлення. Вважає, що відповідачкою здійснено усиновлення без його волі з метою наживи, оскільки остання привласнила спільне майно, а потім його відчужила, подала позов про позбавлення його батьківських прав, намагалася стягнути з нього додаткові витрати на дитину у сумі 600 000 грн  та очорнила його в очах оточуючих.
У відзиві представник відповідачки - ОСОБА_13 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що суд надав оцінку висновку експерта за своїм внутрішнім переконанням. Такий висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили, а письмового доказу - судового рішення (вироку суду), яким встановлено факт підробки заяви про усиновлення позивачем не надано. Усиновлення проведено за волею позивача, що встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2009 про усиновлення та рішенням цього ж суду від 10.07.2013 про позбавлення батьківських прав. Позивач не відзивав заяву про усиновлення, не подавав апеляційну скаргу на рішення про усиновлення, займався вихованням дитини протягом багатьох років, зазначав про наявність у нього на утриманні доньки під час розгляду кримінальної справи. Після усиновлення два роки проживав разом з дитиною однією сім`єю. Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду про позбавлення батьківських прав позивач  підкреслював свою роль в житті дитини. Позивач самостійно підготував всі необхідні документи для усиновлення та самостійно звернувся до органу опіки і піклування, а також висловив своє бажання щодо усиновлення у судовому засіданні 27.08.2009. Після удочеріння позивач надав нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини на навчання до Великої Британії. Вважає, що подаючи позов про визнання усиновлення недійсним позивач намагається уникнути аліментних зобов`язань, визначених за рішенням суду.
У письмових поясненнях  третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зазначила, що 12.08.2009 ОСОБА_1 звернувся до служби із заявою про усиновлення дитини дружини - ОСОБА_5 , вказавши у заяві адресу: АДРЕСА_1 . До заяви позивач також додав довідку форми № 3 з КП «Житлосервіс», у якій вказано, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_12 та ОСОБА_5 . Дитина підтвердила свою згоду на усиновлення. В рамках опрацювання заяви позивача працівниками служби складено акт обстеження житлово - побутових умов та надано висновок про доцільність усиновлення дитини.
У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представник відповідачки ОСОБА_13 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обгрунтованість.
Представник Шевченківської районної в місті Києві державної адміністраціїАстапенко Л.М. також просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 29.12.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2012 розірвано.
Відповідач ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_14 . 
На час реєстрації шлюбу відповідач мала доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_5 
19.08.2009 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява                      ОСОБА_1 про усиновлення дитини ОСОБА_5 .
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2009 у цивільній справі № 2о-244/2009 дозволено ОСОБА_1 удочерити неповнолітню ОСОБА_5 , зі зміною прізвища дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по-батькові з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 » без зміни дати народження та місця народження. Зобов`язано Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції м. Харкова внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , виключити з актового запису відомості про батька ОСОБА_5 , батьком записати ОСОБА_1 . Зобов`язано Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції м. Харкова видати нове свідоцтво про народження усиновленої дитини. У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви про усиновлення дитини підтримав, просив заяву задовольнити, пояснював, що з моменту сумісного проживання він повністю взяв на себе батьківські обов`язки стосовно ОСОБА_5 , забезпечив її нормальний фізичний та духовний розвиток, створює всі необхідні умови для розвитку і виховання дитини. ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначав, що розуміє всі правові аспекти пов`язані з удочерінням, та несе відповідальність за удочеріння.
07.10.2009  видано свідоцтво про народження дитини ОСОБА_4 , батьками записані ОСОБА_1 і ОСОБА_12 .
ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей Дарницької в м. Києві державної адміністрації щодо розгляду питання по усиновленню дитини ОСОБА_5 , особисто писав заяву від 12.08.2009 про усиновлення, а також збирав документи, необхідні для усиновлення.
За фактом підроблення заяви ОСОБА_1 про усиновлення від 19.08.2009 відкрито кримінальне провадження № 12014100000001177 від 28.08.2014 за                                          ст. 358 ч. 4 КК України, яке в подальшому було об`єднано з кримінальним провадженням                     № 42012110000000089. 
Відповідно до висновку експерта № 439/тдд від 24.09.2014 у кримінальному провадженні № 12014100000001177 від 28.08.2014, підпис в графі «заявник» у заяві від 19.08.2009 у справі 2о-244/09 про усиновлення дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_12 .
Відповідно до висновку експертів № 16059/1606016-32 від 08.12.2017 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені      ОСОБА_1 у наданому на дослідженні документі (заяві № 124 від 19.08.2009 ) виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_1 в заяві виконаний не             ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 . 
Відповідно до рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2009  позивач ставиться до ОСОБА_5 , як до рідної доньки. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2013, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2013, у справі № 753/2239/13 встановлено, що відношення    ОСОБА_1 до дитини було добрим, а після того, як сторони стали проживати окремо ( з червня 2011 року) відношення до дитини та перестав  належним чином виконувати батьківські обов`язки. Позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 не визнавав, подавав заперечення на позов, апеляційну скаргу на рішення суду, оскільки бажав спілкуватись з дитиною, брати участь у її вихованні та розвитку. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було здійснено низку дій, що свідчать про його свідомий намір усиновити дитину ОСОБА_5 . ОСОБА_1 заяву про усиновлення дитини не відкликав, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2009 не оскаржував. А відтак усиновлення здійснено по волі позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Відповідно до ст. 233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи державний орган реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.
Згідно зі ст. 236 СК України усиновлення визнається недійсним за рішенням суду, якщо воно було проведене без згоди дитини та батьків, якщо така згода була необхідною. Усиновлення визнається недійсним за рішенням суду, якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов`язків, які виникають у результаті усиновлення (фіктивне усиновлення). Усиновлення може бути визнане недійсним за рішенням суду, якщо воно було проведене на підставі підроблених документів. Усиновлення може бути визнане недійсним за рішенням суду у разі відсутності згоди на усиновлення осіб, зазначених у статтях 220 - 222 цього Кодексу. Якщо одним із подружжя усиновлена дитина другого з подружжя, усиновлення може бути визнане недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що на момент усиновлення другий із подружжя не мав наміру продовжувати з ним шлюбні відносини.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 слід відрізняти підстави та порядок визнання усиновлення недійсним від підстав і порядку його скасування.У СК України визначено як підстави, з яких усиновлення обов`язково має бути визнане недійсним, так і підстави, за наявності яких суд вирішує це питання на свій розсуд. Відповідно до ч.1, 2 ст. 236 СК України суд обов`язково визнає усиновлення недійсним, якщо воно було здійснене без згоди дитини і батьків, яка була необхідна, або якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов`язків, що виникають унаслідок усиновлення (фіктивне усиновлення). Згідно ж із ч. 3, 4 цієї статті суд може, але не зобов`язаний визнати недійсним усиновлення, здійснене на підставі підроблених документів або за відсутності згоди осіб, зазначених у статтях 220-222 СК.
Позивач просив визнати усиновлення недійсним у зв`язку з тим, що він не підписував особисто заяву про усиновлення, яку подано до суду.
Разом з тим слід відрізняти усиновлення проведене на підставі підроблених документів і ухвалення судом рішення про усиновлення на підставі підроблених документів. 
У першому випадку поновлення прав особи, яка вважає усиновлення недійсним відбувається шляхом подання окремого позову про скасування усиновлення.
У другому випадку права такої особи поновлюються шляхом скасування рішення суду про усиновлення у апеляційному або касаційному порядку, а також у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач достовірно знав про те, що у судовому порядку розглядається заява про усиновлення ним неповнолітньої доньки дружини - ОСОБА_5 . Він приймав участь у судовому розгляді та знав про рішення суду. На підставі рішення суду про усиновлення було внесено зміни до актового запису про народження дитини, де відповідно позивач записаний батьком дитини та змінено прізвище дитини з ОСОБА_5 на   ОСОБА_6 .
Відтак суд першої інстанції правильно виходив з того, що усиновлення проведено  на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а не на підставі підроблених документів, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Позивач не заперечує, що він особисто підписав і подав заяву до Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про усиновлення ним доньки дружини - ОСОБА_5 . У цій заяві позивач вказав адресу проживання АДРЕСА_1 , а також додав довідку форми № 3 з КП «Житлосервіс», у якій вказано, що ОСОБА_12 та ОСОБА_5 зареєстровані за цієїю ж адресою.
Відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивач ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 не спростовують висновків суду.
У позовній заяві позивач вважає підробленим документом лише заяву про усиновлення, яка подана до суду, вказуючи, що таку заяву він не підписував та не подавав, проте думав, що таку заяву підписав хтось із адвокатів, ОСОБА_21 чи ОСОБА_22 , які займалися справою про удочеріння та збирали всі необхідні документи.
Відтак позивач фактично сам визнає, що знав про те, що розглядається справа про удочеріння.
Відповідно до журналу судового засідання від 27.08.2009 ОСОБА_1 особисто був присутнім у судовому засіданні при розгляді справи про усиновлення та просив заяву про усиновлення задовольнити. Будь - яких зауважень на журнал судового засідання не подавалося.
При розгляді справи у суді апеляційної інстанції позивач вказав, що вважає цей журнал судового засідання, а також акт обстеження житлово - побутових умов проживання дитини підробленими. Позивач вказав, що також вважає сфальшованим висновок про доцільність усиновлення, оскільки у ньому відсутній його підпис про те, що він такий висновок отримав. Проте будь - яких доказів на підтвердження тверджень про те, що судові процесуальні документи, а також письмові докази, на підставі яких ухвалено рішення є підробленими не надав. 
Крім того, якщо вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили встановлено фальшивість письмових доказів, що призвели до незаконного рішення у справі, то дані обставини є підставою для перегляду судового рішення про усиновлення (удочеріння) за нововиявленими обставинами (п. 2 ч.  ст. 423 ЦПК України), проте не є підставою для задоволення даного позову.
Відповідно до висновку експерта № 439/тдд від 24.09.2014 у кримінальному провадженні підпис в графі «заявник» у заяві від 19.08.2009 у справі про усиновлення дитини ОСОБА_5 від імені ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_12 .
Відповідно до висновку експертів № 16059/1606016-32 від 08.12.2017 проведеній у даній справі підпис від імені ОСОБА_1 у заяві про усиновлення виконаний не             ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 . 
Суд надав належну правову оцінку даним висновкам, проте сама по собі відсутність підпису у заяві про усиновлення, яка подана до суду, та на підставі якої розглянута справа про усиновлення, за вищевказаних обставин не є підставою для визнання усиновлення недійсним.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно призначив експертизу, що призвело до затягування розгляду справи не є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
За матеріалами справи також встановлено, що при розгляді справи про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав останній заперечував проти позову, посилаючись на належне виконання ним батьківських обов`язків, вказував, що він приймає активну участь у житті дитини, за його ініціативою донька ОСОБА_5 виїхала на навчання до Великої Британії та він оплачував її навчання навіть після припинення шлюбних відносин, проте після розлучення ОСОБА_12 стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Вказував, що донька ОСОБА_5 найцінніше, що є в його житті. Позивач також  подавав апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2013 про позбавлення батьківських прав.
Представник відповідачки вказала на те, що позивач надав дозвіл на виїзд дитини за кордон як її батько та цих тверджень ОСОБА_1 не спростовував.
Враховуючи вищезазначені обставини суд першої інстанції також дійшов правильних висновків про те, що вимоги позивача про визнання усиновлення недійсним, оскільки він не бажав настання прав та обов`язків, які виникають у результаті усиновлення (фіктивне усиновлення) також не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач спонукала його до усиновлення погрожуючи розлученням колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки усиновлення (удочеріння) є добровільним вибором особи, незалежно від того, за чиєї ініціативи таке усиновлення відбувається.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач привласнила його майно, очорнила його в очах оточуючих не мають правового значення для вирішення даного спору.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений  09.12.2020.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 В. А. Кравець

                                                                                                          О. Ф. Мазурик