Єдиний унікальний номер 227/457/20 
Номер провадження 22-ц/804/3255/20        

  Номер провадження 22-ц/804/3255/20                   
      
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

02 грудня  2020 року                                 Донецький апеляційний суд в складі колегії:
                                                                     судді-доповідача: Новікової Г.В. 
                                                                     суддів: Гапонова А.В.,  Никифоряка Л.П.,
          за участю секретаря Ротар Я.Б.

       розглянувши у  відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2020 року (ухваленого під головуванням судді Хоменко Д.Є.  у м. Добропілля Донецької області, повний текст судового рішення  складено 28 серпня 2020 року) у цивільній справі №227/457/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Добропільського міськрайонного суду  від 09.09.2013 року з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4    стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку.  Також рішенням Добропільського міськрайонного суду  від 04.02.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку . На теперішній час у  нього змінився сімейний стан, так як він проживає у цивільному шлюбі з гр. ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_7 , 2008 року народження. Крім того у 2019 році він отримав тяжку виробничу травму, у зв`язку із чим з 07.11.2019 року йому встановлена друга група інвалідності довічно з втратою професійної працездатності 75 відсотків.  На лікування та реабілітацію витрачається значна частина його коштів. Також  зазначає, що на його утриманні знаходяться батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є пенсіонерами. 
      Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 та на користь ОСОБА_1 на утримання дітей до 1/10 частини зі всіх видів заробітку (доходу).  
Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 19 серпня 2020 року позовні вимоги   задоволено. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини до 1/10 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/5 частини до 1/10 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів , які стягуються з позивача на  утримання сина   з 1/6 до 1/7 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття
В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що вона виховує дитину одна та їй важко забезпечити сина всім необхідним, враховуючи розмір заробітної плати. При цьому вважає за можливе, враховуючи життєві обставини, які склалися у ОСОБА_3 , зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються за рішенням від 09.09.2013 року, однак враховуючи розмір його доходів, вважає за необхідне зменшити їх з 1/6 до 1/7 частини зі всіх видів заробітку (доходу).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції   та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь утримання сина  з 1/5 до 1/6 частини .  
Відзив на апеляційні скарги не надходив.  
В судове засідання сторони не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток-повідомлень (а.с.133,134,137). 
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній  доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2   підлягає  задоволенню, а  апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду   від 09.09.2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття .
Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 04.02.2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2   в розмірі 1/5 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.01.2014 року і до досягнення сином повноліття .
ОСОБА_3 перебуває на обліку в Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності ІІ група трудове каліцтво/профзахворювання з 07.11.2019 року довічно, що  підтверджується довідкою Добропільського об`єднаного Управління ПФУ Донецької області №165/07 від 20.01.2020 року.
Згідно висновку МСЕК від 07.11.2019 року ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності від трудового каліцтва з втратою працездатності в 75%. Також позивачу призначена індивідуальна програма реабілітації інваліда №633.
Відповідно до довідки про доходи  Управління ВДФСС України в Донецькій області від 17.01.2020 року, ОСОБА_3 одержує щомісячні  страхові виплати, які з січня 2019 року по грудень 2019 року склали 207 332,86 грн.. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у зв`язку із зміною матеріального стану у зв`язку із значним погіршенням здоров`я позивача в результаті травмування на підприємстві та сплатою на двох дітей аліментів в загальному розмірі 36,6%  є підстави для зменшення розміру аліментів,стягнутих судовими рішеннями.
Такий висновок узгоджується з положеннями статей 181,192 СК України, якими передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів до 1/10 частки, позивач посилався на те, що він за станом здоров`я не працює, потребує лікування та реабілітації, його доходи є такими, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі на утримання двох малолітніх дітей, а також те, що він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6   та її сином, які знаходяться на його утриманні, тобто посилався на зміну не тільки матеріального стану, а й сімейного.
Проте стаття  192 СК  України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання  обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного  і зміни матеріального стану. Однак,  зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Вважаючи однією з підстав для зміни розміру аліментів зміну сімейного  стану позивача, суд першої інстанції виходив із того, що позивач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6   та її сином, які знаходяться на його утриманні, і не звернув уваги, що належних та допустимих доказів підтвердження перебування ОСОБА_6    та її сина на утриманні позивача не надано. А тому зазначені висновки слід виключити із мотивувальної частини рішення як зайві.
Зменшуючи розмір аліментів  до 1/10 частки на кожну дитину, суд першої інстанції виходив із того, що  є підстави для зменшення розміру аліментів. Проте не навів обґрунтування визначеного ним розміру, з яких міркувань виходив,визначаючи саме такий розмір. 
Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 зазначила, що вона не заперечує на зменшення розміру аліментів з 1/6 до 1/7 частки. ОСОБА_1 не заперечує на зменшення розміру аліментів з 1/5 до 1/6 частки.  
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Зменшуючи розмір аліментів до 1/10 частки на кожну дитину, суд першої інстанції не врахував, що визначений розмір аліментів є незначним, мізерним і не забезпечить умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 одержує щомісячні  страхові виплати, які з січня 2019 року по грудень 2019 року склали 207 332,86 грн., що підтверджено довідкою про доходи  Управління ВДФСС України в Донецькій області від 17.01.2020 року.
Апеляційний суд вважає за необхідне змінити розмір стягнутих аліментів до 1/7 частки на кожну дитину (28% на обох дітей), що зможе, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, забезпечити умови життя, необхідні для розвитку кожної дитини, та не буде меншим мінімального гарантованого розміру аліментів,встановлених законом. Майновий стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 1/10 частка від його заробітку (доходу) щомісячно і це не призведе до значного погіршення майнового стану.
Крім того суд першої інстанції не врахував те, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив додаткового погіршення його майнового стану у зв`язку зі зміною сімейного стану, а саме  перебування  ОСОБА_6    та її сина на  його утриманні. 
     Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1   про зменшення розміру аліментів з 1/5 до 1/6 частки не  можуть бути прийнятими до уваги. Оскільки таким чином будуть  обмежуватися права сина ОСОБА_11 , так як обидві дитини мають рівні права на утримання від батька допомоги.  Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку з приводу  наявності підстав для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на утримання його дітей, однак  прийняв рішення яке не ґрунтується на вимогах норм матеріального права з приводу розміру такого зменшення, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а  рішення суду першої інстанції –  зміні у частині розміру частки аліментів на утримання дітей.

        Керуючись ст. ст.368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення  Добропільського міськрайонного суду  від 19 серпня 2020 року змінити в частині розміру  аліментів.
Змінити розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1   з 1/10 до 1/7 частини зі всіх видів заробітку (доходу).
Змінити розмір стягнутих аліментів  з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/10 частини до 1/7 частини зі всіх видів заробітку (доходу).
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

     Судді: