КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року
 
справа  №755/3464/20
                                         
провадження № 22-ц/824/9688/2020    
                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В, Іванченка М.М.
при секретарі: Русинчук І.І.
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення  Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2020  року, ухваленого під головуванням судді Арапіної Н.Є.,  у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
В С Т А Н О В И В :
 
В березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.12.2013 року у розмірі 14761,27 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року у  задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник банку подала апеляційну скаргу.
В поданій апеляційній скарзі представник банку просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підписуючи Анкету-заяву відповідач засвідчив, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг. 
Посилається на висновки Верховного Суду  викладені у постанові від 08.07.2019 року (справа №923/760/18), відповідно до яких підпис відповідача під публічно розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає. Вказує, що відповідач, після отримання картки здійснив дії щодо її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти. Активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Також зазначає, що із виписки банківської картки вбачається користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення ним заборгованості. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стягненні фактично отриманих кредитних коштів та нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України. Відповідачем не заперечується факт укладення кредитного договору, розмір наявної заборгованості. Апелянт вважає наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. 
В судовому засіданні представник банку апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для  їх задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від  25.12.2013 року, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. 
Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 10.01.2020 рік у розмірі 14761,27 грн, яка складається з:
6282,72- заборгованість за  простроченим тілом кредитом
1516,34 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України
1179,11 - заборгованість по судовим штрафам
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження своїх вимог банком надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, Умови та правила надання банківських послуг.
З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25.12.2013 року, слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку тощо. 
Проте відсутня інформація щодо отримання відповідачем кредитної картки, її дії та строку,  не встановлено бажаний кредитний ліміт.
Витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку підпису відповідача не містять.
Матеріали справи не містять підтвердження надання вказаного представником позивача розміру кредитного ліміту та згоди відповідача на його отримання.
Наданий представником банку розрахунок заборгованості не може підтверджувати наявність боргу, оскільки такий розрахунок не є первинним обліковим документом бухгалтерського обліку, а є письмовою інформацією за результатами обробки  фактичного операційного руху грошових коштів.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Додані до апеляційної скарги  докази, а саме: виписка за картковим рахунком, довідка про зміну умов кредитування, довідка щодо видачі кредитних карток, -  судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки подані з порушенням положень ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не заперечується  факт укладення договору, використання кредитних коштів та не спростовується розмір заборгованості, колегія суддів відхиляє, оскільки дана обставина не звільняє позивача від обов`язку доводити свої вимоги.
Інші доводи висновків суду першої інстанції також не спростовують та на їх правильність не впливають. 
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення  суду та задоволення апеляційної скарги.
Відповідно  до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України  постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -  
 
П О С Т А Н О В И В :
 
            Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач      
                                                              
Судді