ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9593/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,     
                                             суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
                           за участю секретаря:                        Вовк І.Р.,   

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар", Дніпровської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар" до Дніпровської міської ради, Південно-східного міжобласного територіального відділення    Антимонопольного комітету України, Антимонопольного комітету України за участі третіх осіб: ТОВ "НВП"Дніпротехекологія", ТОВ "Техпроменерго" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Дніпровської міської ради, Південно-східного міжобласного територіального відділення    Антимонопольного комітету України, Антимонопольного комітету України за участі третіх осіб: ТОВ "НВП"Дніпротехекологія", ТОВ "Техпроменерго", у якому просило: 
- визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";
- скасувати рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";
- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Код ЄДРПОУ 20306037, пр. О.Поля, 2) щодо погодження проєкту рішення Дніпропетровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";
- зобов`язати Антимонопольний комітет України скасувати рішення про погодження Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України проєкту рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";
- визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2020 №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";
- скасувати рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2020 №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";
- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо погодження проєкту рішення Дніпропетровської міської ради від 20.05.2020 №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста";
- зобов`язати Антимонопольний комітет України скасувати рішення про погодження Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України проєкту рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2019 №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста".
Визнано протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2020 №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста".
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись із вказаним рішенням суду, Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020  року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар" подало апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020  року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Апелянти мотивують свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін та третіх осіб, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено що, Рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" встановлено на території міста ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю відповідно до додатку 1.
Дніпровською міською радою 18.12.2019 року прийнято рішення №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста", яким вирішено:
1. Внести зміни до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" (зі змінами):
1.1. У частині додатка 1 (ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю) згідно з додатком.
1.2. Викласти підпункт 2.2.4 та 2.2.5 додатка 1 у новій редакції:
2.2.4. За земельні ділянки, які використовуються юридичними особами державної та комунальної власності, - 3,0.
2.2.5. Інші - 12,0"
1.3. Викласти підпункт 2.3 додатка 1 у новій редакції:
2.3. За земельні ділянки. Які перебувають у власності юридичних та/або фізичних осіб:
2.3.1. За земельні ділянки, по яких ставка податку визначена у розмірі менше 0,8 - згідно з цим додатком (таблиця) за видами цільового призначення земель.
2.3.2. За земельні ділянки, які придбано у власність із земель комунальної власності територіальної громади міста та по яких ставка податку визначена у розмірі більше 0,8, згідно з цим додатком (таблиця) за видами цільового призначення земель - 0,8.
2.3.3. Інші - 1,0"
2. Установити, що це рішення набирає чинності з 01.07.2020.
Зазначене рішення було опубліковано на офіційному сайті Дніпровської міської ради та в газеті "Наше місто" від 26.12.2019.
Також, Дніпровською міською радою 20.05.2020 року прийнято рішення №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста", яким вирішено:
1. Внести зміни до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" (зі змінами):
1.1. У частині додатка 1 (ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю) згідно з додатком.
1.2.Викласти пункт 2 додатка 1 у новій редакції:
2. Ставка земельного податку становить у відсотках від їх нормативної грошової оцінки:
2.1. За земельні ділянки суб`єктів господарювання в частині переданих ними в оренду площ нерухомого майна установам, організаціям, які утримуються за рахунок коштів державного бюджету або місцевих бюджетів, - 0,01.
2.2. За земельні ділянки, що використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі набуття у власність будівель, споруд (їх частини), але право власності, право постійного користування на які в установленому законодавством порядку не оформлено, а також у разі невнесення інформації про земельні ділянки до відомостей Державного земельного кадастру та якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель:
2.2.1. За земельні ділянки, які використовуються для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), колективного житлового будівництва, обслуговування багатоквартирного житлового будинку, обслуговування будівель тимчасового проживання, будівництва і обслуговування індивідуальних гаражів, колективного гаражного будівництва (у тому числі обслуговування збудованих гаражів), іншої житлової забудови, обслуговування паркінгів та автостоянок, які використовуються без отримання прибутку, на землях житлової та громадської забудови, обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (під житловим фондом), індивідуального та колективного дачного будівництва (у тому числі обслуговування збудованих об`єктів), - 0,06.
2.2.2. За земельні ділянки сільськогосподарського призначення, за винятком земельних ділянок, зазначених у підпункті 2.2.3 цього додатка, - 0,3.
2.2.3. За земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які відведено для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, - 1,0.
2.2.4. За земельні ділянки, які використовуються юридичними особами державної та комунальної форми власності, - 3,0.
2.2.5. За землі енергетики, землі промисловості, землі транспорту (крім автозаправних станцій, автозаправних комплексів (крім державної та комунальної власності) та автозаправних станцій, автозаправних комплексів (крім державної та комунальної власності), на території яких здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами),- 6,0.
2.2.6. Інші - 12,0.
2.3. За земельні ділянки, які перебувають у власності юридичних та/або фізичних осіб:
2.3.1. За земельні ділянки, по яких ставка податку визначена у розмірі менше 0,8, - згідно з цим додатком (таблиця) за видами цільового призначення земель.
2.3.2. За земельні ділянки, які придбано у власність із земель комунальної власності територіальної громади міста та по яких ставка податку визначена у
розмірі більше 0,8, згідно з цим додатком (таблиця) за видами цільового призначення земель - 0,8.
2.3.3. Інші - 1,0".
1.3. Доповнити пункт 3 підпунктом 3.3 у такій редакції:
3.3. Розмір річної орендної плати за земельні ділянки у разі невнесення інформації про земельні ділянки до відомостей Державного земельного кадастру та якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель:
3.3.1. За земельні ділянки, які використовуються для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), колективного житлового будівництва, обслуговування багатоквартирного житлового будинку, обслуговування будівель тимчасового проживання, будівництва і обслуговування індивідуальних гаражів, колективного гаражного будівництва (у тому числі обслуговування збудованих гаражів), іншої житлової забудови, обслуговування паркінгів та автостоянок, які використовуються без отримання прибутку, на землях житлової та громадської забудови, обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (під житловим фондом), індивідуального та колективного дачного будівництва (у тому числі обслуговування збудованих об`єктів), - 0,06.
3.3.2. За земельні ділянки сільськогосподарського призначення, за винятком земельних ділянок, зазначених у підпункті 3.3.3 цього додатка, - 0,3.
3.3.3. За земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які відведено для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, - 1,0.
3.3.4. За земельні ділянки, які використовуються юридичними особами державної та комунальної форми власності, - 3,0.
3.3.5. За землі енергетики, землі промисловості, землі транспорту (крім автозаправних станцій, автозаправних комплексів (крім державної та комунальної власності) та автозаправних станцій, автозаправних комплексів (крім державної та комунальної власності), на території яких здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами),- 6,0.
3.3.6. Інші - 12,0".
2. Установити, що це рішення набирає чинності з 01.01.2021.
Зазначене рішення 22.05.2020 було опубліковано на офіційному сайті Дніпровської міської ради та в газеті "Наше місто" від 28.05.2020.
Позивач, вважаючи рішення від 18.12.2019 року №9/52 та від 20.05.2020 року №11/57 протиправними та такими, що прийнятті з порушенням встановленого Податковим кодексом України порядку для прийняття органами місцевого самоврядування рішень про встановлення місцевих податків та зборів, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.       Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Статтею 1 Закону України від 11 вересня 2003 року №1160-IV "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом. Регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені     Конституцією України, цим     Законом     та іншими нормативно-правовими актами.
Також орган місцевого самоврядування є регуляторним органом згідно з положеннями всказаної статті.
Частиною першою статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"     визначено, що органи місцевого самоврядування відповідно до     Податкового кодексу України     встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому     Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених     Податковим кодексом України.
При цьому, такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (пункт 24 частини першої статті 26 цього Закону).
Статтею 7 Податкового кодексу України визначено загальні засади встановлення податків і зборів. Під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи:
платники податку; об`єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.
Під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.
Будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
Відповідно до пункту 8.3     статті 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до статті 12 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
В зв`язку з вищевикладеним та враховуючи, що рішеннями від 18.12.2019 року №9/52 та від 20.05.2020 року №11/57 змінюються розміри ставок місцевого податку, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані рішення є регуляторними актами і до процедури їх прийняття повинні застосовуватися положення Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи Дніпровської міської ради щодо того, що оскаржуване рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста", не є регуляторним актом та приймалось без проходження процедур, передбачених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Підпунктом 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Відповідно до підпункту 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них.
Контролюючі органи не пізніше 10 липня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та зборів на відповідних територіях та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не пізніше 15 липня поточного року оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та зборів на відповідних територіях.
Орган місцевого самоврядування у десятиденний строк з дня затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель направляє в електронній формі до контролюючого органу інформацію про нормативну грошову оцінку земель.
Контролюючі органи не пізніше 10 липня поточного року складають зведену інформацію про нормативну грошову оцінку земель.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не пізніше 15 липня поточного року оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті зведену інформацію про проведену нормативну грошову оцінку земель.
Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на принципу стабільності- зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
З матеріалів справи вбачається, що рішення від 18.12.2019 року №9/52 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" офіційно оприлюднене в газеті "Наше місто" 26.12.2019 року. А отже, опубліковано з порушенням підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, так як опубліковане після 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків. Порушує принцип стабільності, визначений підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України.
Щодо посилань Дніпровської міської ради на пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.11.2018 №2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення адміністрування та перегляду окремих видів податків і зборів", яким установлено, що у 2019 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього   Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", колегія суддів зазначає наступне.
Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23.11.2018 №2628-VIII дійсно містить вищезазначену норму, проте, вказаним Законом не були врегульовані питання плати за землю в межах спірних правовідносин.
Крім того, Дніпровською міською радою не наведено в межах якої норми Закону України від 23.11.2018 №2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення адміністрування та перегляду окремих видів податків і зборів" прийнято оскаржувані рішення, отже не наведено підстав застосування пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.11.2018 №2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення адміністрування та перегляду окремих видів податків і зборів".
Відповідно до приписів пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Пунктом 274.2 статті 274 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення від 18.12.2019 року №9/52 прийнято Дніпровською міською радою без додержання процедур, визначених Податковим кодексом України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". 
Згідно статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" до повноважень органів Антимонопольного комітету України віднесено за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийняття рішення, в тому числі про:
визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю. 
Згідно із рішенням Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.06.2020 №54/17-р/к у справі №54/5-20 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Дніпровської міської ради, дії Дніпровської міської ради, які полягали у встановленні в рішеннях від 18.12.2019 №8/52 та від 18.12.2019 №9/52 різних ставок податку за користування земельними ділянками та різних ставок орендної плати за користування земельними ділянками за додатковими критеріями (в залежності від площі земельної ділянки; здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами) є порушенням пункту 3 статті 50 та частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування.
Відтак, з матеріалів справи вбачається, що уповноваженим органом встановлено порушення Дніпровською міською радою вимог законодавства про захист економічної конкуренції.
Як вбачається з матеріалів спарви, рішення Дніпровської міської ради від 20.05.2020 №11/57 також встановлює різні ставки земельного податку та орендної плати за користування земельними ділянками за додатковими критеріями (в залежності від площі земельної ділянки; здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами).
Що, відповідно, свідчить про порушення Дніпровською міською радою пункту 3 статті 50 та частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, і в частині цього рішення.
Рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 та від 20.05.2020 №11/57 встановлюють різні ставки податку за користування земельними ділянками та різні ставки орендної плати за користування земельними ділянками за додатковими критеріями, які ставлять у нерівне становище окремі категорії суб`єктів господарювання та можуть призвести до обмеження конкуренції.
Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані погоджувати з Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями проекти нормативно-правових актів та інших рішень, які можуть вплинути на конкуренцію, зокрема щодо створення суб`єктів господарювання, встановлення і зміни правил їх поведінки на ринку, або такі, що можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на відповідних ринках, а також одержувати дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію у випадках, передбачених законом.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо погодження проєктів рішення Дніпропетровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 та від 20.05.2020 №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" та зобов`язання Антимонопольного комітету України скасувати рішення про погодження Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України проекту рішення Дніпровської міської ради від 18.12.2019 №9/52 та від 20.05.2020 №11/57 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста", колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачами не заперечувався той факт, що при прийнятті оскаржуваних рішень від 18.12.2019 року №9/52 та від 20.05.2020 року №11/57, Дніпровською міською радою з Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями проєкти таких рішень не погоджувались.
Також позивачем не надано ні до суду першої інстанцїі, ні разом із апеляційною скаргою доказів щодо наявності таких погоджень.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що таких погоджень не надавалось, процедура прийняття оскаржуваних рішень Дніпровською міською радою не дотримана, у зв`язку чим відсутні підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.
Згідно з ч. 1   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                               
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський базар", Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.                    
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року залишити без змін.                         
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Суддя-доповідач                                                                                   Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 21 грудня 2020 року.