П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 946/1708/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бурнусус О.О.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Василенка Владислава Станіславовича, третя особа: Відділ організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області Василенка В.С., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2255411 від 16.03.2020р..
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом. 
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2020р. позов задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2255411 від 16.03.2020р. за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача і закриттям справи про адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав. 
Так, судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2020р. інспектором відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області Василенком В.С. прийнято постанову серія ЕАК №2255411, згідної якої 16.03.2020р. о 17 год. 41 хв. в м.Ізмаїл, по вул.Шевченко, ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом "Volkswagen Passat" д/н НОМЕР_1 користувався засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести.
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з недоведеності порушення позивачем Правил дорожнього руху.
Колегія суддів вважає такий висновок передчасним, виходячи з наступних обставин.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Аналіз викладених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.
Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
За приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.122 покладено на органи Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Приписами ч.1 ст.1 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно ч.1 ст.13 ЗУ "Про Національну поліцію" систему поліції складають:
1) центральний орган управління поліцією;
2) територіальні органи поліції.
Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 ЗУ "Про Національну поліцію").
Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частиною 3 ст.288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.
Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019р. №  724/716/16-а.
Верховний Суд України у зазначеній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у позовної заяві визнав належним відповідачем саме інспектора поліції.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2020р. було відкрито провадження у адміністративній справі, та на підставі ч.2 ст.49 КАС України, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області.
Також, з матеріалів справи вбачається, що Відділ неодноразово викликався до суду у якості третьої особи (а.с.15,18). 
Проте, з рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2020р. вбачається, що Відділ організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області є співвідповідачем по справі.
Відповідно до ст.48 КАС України, яка регулює порядок заміни неналежної сторони, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Отже, що за змістом ст.48 КАС України суду першої інстанції надано повноваження щодо заміни відповідача за згодою позивача або щодо залучення відповідної особи як другого відповідача за відсутності такої згоди.
Частиною 3 ст.181 КАС України встановлено, що у зв`язку із заміною неналежного відповідача, заміною позивача, залученням співвідповідача такі особи мають право подати клопотання про розгляд справи спочатку не пізніше двох днів з дня вручення відповідної ухвали. Якщо таке клопотання не буде подане у вказаний строк, суд продовжує розгляд справи.
Разом з цим, така ухвала в матеріалах справи відсутня, що дає підстави для висновку, що судом першої інстанції до участі у справі в якості належного відповідача залучено не було. Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача, проте належним чином не допустив його заміну або не залучив співвідповідачем чим допустив порушення норм процесуального законодавства. Що унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений права здійснювати заміну неналежної сторони або залучати до участі у справі другого відповідача. За таких обставин апеляційний суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.
Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду не можливо вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до адміністративного суду з тим самим предметом позову до належного відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 272, 286, 311, 315, 317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2020р. - скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектор відділу організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Василенка Владислава Станіславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                          О.В.Яковлєв