УХВАЛА
 
8 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 243/8684/18
провадження № 51-4899 ск 20
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 липня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її положень, зокрема пункту 4 ч. 2 та частин 3, 5, не було додержано. 
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. 
Отже, скаржник має конкретно зазначити у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє оспорюваних рішень на предмет невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчих інстанцій.
Проте у поданій скарзі, заперечуючи справедливість засудження,          ОСОБА_4 не наводить обґрунтування допущення судами нижчих інстанцій конкретних порушень норм права, які в силу ст. 412 КПК є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних вироку та ухвали із призначення нового розгляду у суді першої інстанції на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 374, 404, 413, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. 
Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, у ній засуджений не погоджується з установленими фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. 
Відповідно до ч. 3 ст. 427 вказаного Кодексу, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Разом із цим до скарги засудженим не додано завірених копій оспорюваних судових рішень, що перешкоджає повною мірою реалізації положень ст. 428 КПК.      
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
 
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 липня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                      ОСОБА_3