ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 жовтня 2020 року           справа №200/185/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Ястребової Л.В., Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши у  порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 200/185/20-а (головуючий суддя І інстанції – Абдукадирова К.Е., складене у повному обсязі 23 червня 2020 року у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                       УСТАНОВИВ:

08 січня 2020 року ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в якому просив суд:
-          визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахунку та не сплати на користь ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 04 жовтня  2001 року, за винятком сплачених сум, без врахування розміру пенсії, та визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення пенсійних виплат, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 04 жовтня 2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат;
-          зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат з 04 жовтня 2001 року, за виключенням сплачених сум, без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 04 жовтня 2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат (а.с. 1-8).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не перерахунку та не сплати на користь ОСОБА_1 суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 04 жовтня 2001 року, за винятком сплачених сум, без врахування розміру пенсії, та визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення пенсійних виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 04 жовтня 2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат з 04 жовтня 2001 року, за виключенням сплачених сум, без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 04 жовтня 2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат (а.с. 183-187).
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просило суд скасувати рішення  суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що отримання відомостей з Пенсійного фонду стосовно розміру пенсії позивача при проведенні індексації необхідно відповідачу для вірного визначення місяця. в якому відбулося підвищення доходу (у даному випадку пенсії) та який буде при розрахунку вважатися базовим, індексація за який не буде проводитися та у який буде змінюватися коефіцієнт інфляції. Не володіючи інформацією щодо місяців підвищення доходу потерпілого, визначитись з базовими місяцями та застосувати вірні індекси інфляції при проведенні індексації неможливо.
Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України № 1105-XІV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. 
При цьому, зазначило, що основною умовою для виплати компенсації є порушення строків виплати нарахованих доходів, чого в даному випадку не відбулось.
Вважає, що строк звернення до суду порушено позивачем. (а.с. 132-134).
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, з огляду на наступне.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 15 лютого 1990 року по 20 грудня 2005 року працювала у ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат».
20 грудня 2005 року була звільнена з роботи у зв`язку з закінченням строку трудового договору.
З 18 січня 2006 року по 12 січня 2007 року перебувала на обліку в Артемівському центрі зайнятості, як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. 
З 05 квітня 2007 року по 12 жовтня 2007 року позивач працювала у ВАТ «Красносільське», з 29 жовтня 2007 року по 26 листопада 2008 року працювала на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат».
З 22 грудня 2008 року до 11 грудня 2009 року перебувала на обліку в Артемівському центрі зайнятості, як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. 
З 11 грудня 2009 року й дотеперішнього часу не працює. Зазначене підтверджено копією трудової книжки позивача (а.с. 9-26).
27 березня 2001 року під час роботи на підприємстві ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» з позивачем трапився нещасний випадок, за наслідками розслідування якого роботодавцем складено акт про нещасний випадок від 29 березня 2001 року № 2, відповідно до якого було встановлено факт нещасного випадку на виробництві (а.с. 27, 28).
Сторонами не заперечується, що 04 жовтня 2001 року позивач вперше пройшла огляд МСЕК, на підставі чого була встановлена 10 % ступінь втрати профпрацездатності. З 04 жовтня 2001 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бахмутському відділенні фонду соціального страхування та отримує страхові виплати.
В серпні 2019 року позивач звернулася з заявою до відповідача в якій просила повідомити чи нараховувалась та виплачувалась індексація щомісячних страхових виплат за весь час перебування на обліку в фонді соціального страхування, та якщо так, то в якій сумі вона нараховувалась, за які періоди часу та коли була сплачена, а якщо ні, то нарахувати і сплатити індексацію за весь період перебування в фонді соціального страхування, а також сплатити компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати сум індексації (а.с. 29).
Фонд соціального страхування листом від 24 вересня 2019 року №Г-01-04/19-472 повідомив позивача про те, що згідно з наданою інформацією та з урахуванням місяців підвищення доходів відділенням здійснено нарахування індексації страхових виплат з місяця перевищення порогу індексації індексом споживчих цін - за період з червня 2011 року по січень 2012 року загальною сумою 21,48 гривень (а.с. 30).
Також відповідач повідомив, що з лютого 2012 року у зв`язку з відсутністю інформації необхідної для нарахування індексації - відділення не нараховувало і не сплачувало індексацію страхових виплат. 
З 11 жовтня 2017 року нарахування індексації проводиться у відповідно до частини 15 статті 42 закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», одночасно з проведенням перерахунку щомісячної страхової виплати відповідно до закону за цими видами страхування. 
Спірним питанням даної справи є правомірність заявлених позовних вимог щодо нарахування індексації щомісячних доходів та компенсації втрати частини доходів з 04 жовтня 2001 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність зобов`язання управління здійснення перерахунку страхових виплат з їх індексацією та з компенсацією втрати частини страхових виплат у зв`язку з порушенням строків її виплати. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Стосовно строку звернення з цим позовом суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Про порушення свого права позивач дізналась з листа відповідача від 24 вересня 2019 року №Г-01-04/19-472, вважає, що порушення її прав має тривалий характер.
Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 03 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України “Про оплату праці”.
За таких обставин, посилання апелянта на пропущення позивачем строку звернення з цим адміністративним позовом є необґрунтованим.
Щодо суті позовних вимог суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України,  Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV (далі - Закон № 1105-ХIV).
Відповідно до частини 15 статті 42 Закон № 1105-XIV в редакції, яка була чинною до 11 жовтня 2017 року було передбачено, що індексація суми страхової виплати провадиться відповідно до законодавства
Індексація щомісячних страхових виплат здійснюється згідно із Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03 липня 1991 року № 1282-ХII  (далі Закон № 1282) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня  2003 року (далі - Порядок №1078).
Статтею 1 Закону України № 1282 передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Статтею 4 Закону № 1282 передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.
Отже, законодавством передбачений обов`язок відповідача здійснювати індексацію страхової виплати. При цьому доводи про те, що для здійснення індексації застрахована особа повинна надавати певні відомості, суд вважає необґрунтованими з таких підстав.
Згідно із частиною 15 статті 42 Закону № 1105-XIV, індексація суми страхової виплати проводиться відповідно до частини другої статті 37 цього Закону, якою передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.
Крім того, згідно з статтею 8 Закону № 1282, перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим  Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.
За наявності підстав, визначених цим  Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Отже, обов`язок здійснення індексації страхової виплати покладений на відповідача і не перебуває під умовою здійснення застрахованою особою певних активних дій.
Доводи щодо неможливості отримання відповідачем відомостей про доходи особи є безпідставними, з огляду за зміст Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24 січня 2017 року № 5, за якими Фонд соціального страхування, в тому числі: забезпечує ведення реєстру потерпілих від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань, а також осіб, які у разі смерті потерпілого мають право на одержання страхових виплат (п.3.1.3); здійснює обмін Інформацією з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державної фінансової політики, реалізації державної податкової політики та з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Пенсійним Фондом України іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування та громадськими формуваннями для виконання Фондом покладених на нього функцій і завдань, визначених законодавством України (п.3.1.4.).
Крім того, сумісною постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 р. N 5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 р. за N 376/7697, передбачено, що у разі необхідності органи Пенсійного фонду повинні безкоштовно надавати відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків додаткову інформацію щодо призначення та розміру пенсій, щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, допомоги на поховання і витрат на виплату та доставку пенсій (п.11).
Положеннями абзаців 1-3 пункту 10 Порядку № 1078 встановлено, що у разі, коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума.
Якщо особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, одночасно із щомісячною страховою виплатою виплачується пенсія, в першу чергу індексується сума щомісячної страхової виплати.
Індексація пенсій у випадках, зазначених у першому і другому абзацах цього пункту, провадиться органами Пенсійного фонду на підставі довідок відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації.
Таким чином, виходячи з наведених вище положень, правові підстави для здійснення індексації одного виду грошового доходу (щомісячної страхової виплати) населення у разі підвищення розміру іншого (пенсії) на підставі отриманих від органу Пенсійного фонду України довідок про підвищення розміру відсутні.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною    у постанові від 17 травня 2019 року у справі № 824/497/16-а.
З урахуванням норми ч. 7  ст. 47 Закону № 1105-XIV, відповідно до якої, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку, суд приходить до висновку про існування підстав, та законність вимог щодо нарахування сум індексації за період з липня 2001 року.
Вказаного висновку не спростовує і зміст ч. 4  ст. 47 вказаного Закону №1105-XIV, якою закріплено, що виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Зазначена норма передбачає випадки, коли виплати призначені, але не одержані потерпілим. Тоді як у цій справі встановлено, що виплати індексації страхових виплат не були призначені саме відповідачем. 
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не перерахунку та не сплати на користь ОСОБА_1 суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 04 жовтня 2001 року, за винятком сплачених сум, без врахування розміру пенсії, та визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення пенсійних виплат підлягають задоволенню. При цьому вимоги позивача про зобов`язання здійснити перерахунок та виплати суми індексації щомісячних страхових виплат є похідними від вищевказаних, відтак також підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, дійшов такого висновку.
Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (тобто, з 01 січня 2001 року). Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші
Статті 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ), окремих положень наведеного Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Отже, враховуючи фактичні обставини справи, порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача провести компенсацію втрати частини страхових виплат у зв`язку з порушенням строків її виплати.
З такими висновками не погоджується колегія суддів, виходячи з такого.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком № 159.
Згідно з нормами статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За приписами статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Згідно з п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо).
Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 129, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). 
Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 200/11292/19-а дійшов правового висновку про те, що системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19.
Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, позивачу не був нарахований та виплачений дохід у вигляді індексації страхової виплати, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення відсутні.
За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 200/11292/19-а, від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання відповідача провести компенсацію втрати частини страхових виплат у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 КАС України в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання відповідача провести компенсацію втрати частини страхових виплат у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Керуючись статтями 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 200/185/20-а – скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області провести компенсацію втрати частини страхових виплат у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а в цій частині позову - відмовити.
В іншій частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 200/185/20-а – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                            Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                       А.В. Гайдар

                                                                                                                           І.Д. Компанієць