ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3253/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу апеляційною скаргою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Стрельнікова Н.В) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Саідової Т.Ю. від 18.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61451092.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідачем безпідставно та з порушенням строків, встановлених законодавством, відкрито виконавче провадження на підставі вимоги податкового органу після закінчення граничного строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Саідової Т.Ю. від 18 березня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №61451092.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець наділений повноваженнями на відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, стягувачем за яким є державний орган, протягом трьох місяців з дня набрання таким виконавчим документом державного органу законної сили. Проте, відповідачем та третьою особою до матеріалів справи не надано доказів надходження на адресу відповідача заяви ГУ ДПС у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження у тримісячний строк пред`явлення до виконання. За вказаних обставин були відсутні законодавчо передбачені підстави для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають зазначення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,  просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заява Головного управління ДПС у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги від 11.11.2019 №ф-57848-50 надійшла до відповідача 23.01.2020 без порушення строків пред`явлення до примусового виконання. Водночас, у зв`язку з великою завантаженістю роботи канцелярії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вищезазначену заяву стягувача було зареєстровано 03.03.2020, а державному виконавцю її передали 16.03.2020 та 18.03.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи вказаної виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Стверджує, що  відповідачем не була порушена процедура реєстрації виконавчого документа та передача його до державного виконавця для прийняття відповідного рішення про відкриття виконавчого провадження.
Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
В обґрунтування заперечень вказує про безпідставність та недоведеність доводів апеляційної скарги щодо своєчасного подання виконавчого документа до виконавчої служби, а також поважності причин несвоєчасної реєстрації відповідачем поданої стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження, з посиланням на завантаженість роботи канцелярії. 
Зазначає, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, державні органи, які не дотримаються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків, а ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу і не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 11.11.2019, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-57848-50 в розмірі 26539,26 грн.
Як свідчать матеріали справи, ГУ ДПС в Запорізькій області направило на адресу відповідача заяву від 22.01.2020 № 3611/10/08-01-50-08 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-57848-50 від 11.11.2019. 
Зазначену ГУ ДПС в Запорізькій області зареєстровано Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 03.03.2020 вх.№9302/16/4-49. (а.с. 23)
Державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Саідовою Тетяною Юріївною за результатами розгляду вказаної заяви, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2020.
Вважаючи зазначену постанову відповідача протиправною позивач оскаржив її до суду.
Вирішуючи спірні правовідносини суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав. 
Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. 
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. 
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Відповідно до п. 5 Розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності) надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404).
Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Матеріалами справи підтверджено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57848-50У від 11.11.2019, згідно відмітки податкового органу на ній, набрала чинності 29.11.2019, а тому враховуючи положення ст.12 вказаного Закону строк пред`явлення вимоги до виконання становить  три місяці та сплинув 28.02.2019.
Надаючи оцінку доводам відповідача та третьої особи щодо своєчасного подання ГУ ДПС у Запорізькій області до відділу ДВС заяви про відкриття виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, дослідженням виконавчого провадження №61451092, а також наданих третьою особою доказів, судом встановлено наявність двох заяв податкового органу від 22.01.2020 за вих. №3611/10/08-01-50-08 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги № Ф-57848-50 від 11.11.2019 про сплату позивачем боргу (недоїмки) в сумі 26539,26 грн.
Між тим, одна з них не зареєстрована належним чином, а інша зареєстрована відповідачем 03.03.2020. 
За твердженням відповідача та третьої особи вказана заява була подана до виконавчої служби 23.01.2020, що підтверджується проставленням вказаної дати надходження на самій заяві. Однак, як стверджує відповідач, у зв`язку з великою завантаженістю роботи канцелярії відділу державної виконавчої служби, вказана заява була зареєстрована лише 03.03.2020 та передана державному виконавцю16.03.2020. 
Вказані доводи судом апеляційної інстанції не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки Розділом II Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України  07.06.2017 N 1829/5, чітко регламентовано порядок приймання і реєстрація кореспонденції.
При цьому п.8 Розділу II вказаних Правил, на який посилається апелянт, передбачає розгляд саме зареєстрованих в установленому цими Правилами порядку документів.
Також, відповідно до пп.2 п.8 Розділу II Правил, не підлягають розгляду керівником органу державної виконавчої служби документи про відкриття виконавчого провадження. Такі документи не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації та автоматичного розподілу Системою передаються державному виконавцю.
Враховуючи неведене, належними доказами надходження до виконавчої служби вказаної заяви податкового органу про відкриття виконавчого провадження, має бути реєстрація надходження документа у встановленому законодавством порядку. Також таким доказом могло бути рекомендоване поштове повідомлення про отримання відповідачем вказаної заяви, проте такого доказу суду не надано. 
За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами надходження до виконавчої служби  вказаної заяви податкового органу про відкриття виконавчого провадження у тримісячний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Доводи апелянта щодо поважності причин несвоєчасної реєстрації виконавчого документа з посиланням на велику завантаженість роботи канцелярії відділу державної виконавчої служби, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки зазначене може свідчити лише про неналежну організацію роботи державного органу, а не про існування поважних причин. Труднощі в організації належного виконання обов`язків працівників державного органу не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають вчинити дії в межах встановлених законодавством строків.
Також суд вважає за необхідне звернути увагу на відсутність доказів оскарження в судовому порядку бездіяльності відповідача щодо нездійснення виконавчих дій з виконання вимоги №Ф-57848-50 від 11.11.2019, в порядку та строки, передбачені чинним законодавством.
Надаючи оцінку доводам апелянта, щодо залишення судом першої інстанції по за увагою положення абзацу третього частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом, суд апеляційної інстанції зазначає, що застосування вказаної норми можливо у випадку наявності належних та беззаперечних доказів надходження до виконавчої служби виконавчого документа в межах строку пред`явлення до виконання та допущення державним виконавцем порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій за таким виконавчим документом. Однак, як було зазначено, такі докази відсутні. 
В контексті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції зазначає, що у пункті 70 рішення від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Крім того, ЄСПЛ звертає увагу на те, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність відповідачем належними і допустимими доказами правомірності прийняття оскаржуваної постанови та, відповідно, наявність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров