КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
09 грудня 2020 року
 
справа 761/25101/20
                                         
провадження № 22-ц/824/12782/2020   
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Іванченка М.М.,
при секретарі: Русинчук І.І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач -   ОСОБА_2 
третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року  про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківський прав,
 
В С Т А Н О В И В :
 
В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківський прав.
Крім того, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до винесення судом рішення, а саме:
щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожної середи до 10:00 год. кожної суботи;
щомісячно у вихідні дні з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі та, коли випадає з 10:00 год. кожної п`ятої суботи до 20:00 год. кожної п`ятої неділі.
Зобов`язати батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року  заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову відхилено.
В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду. 
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вимоги щодо визначення місця та часу спілкування дочки з матір`ю до винесення рішення суду є співмірними з вимогами позову. Зазначає, що відсутність спілкування з матір`ю негативно вплине на психологічне здоров`я дитини. Крім того, зазначає, що незастосування заходів зпбезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача. Також посилається на те, що судом не взято до уваги положення Конвенції про права дитини, Закону України «Про права дитини».
В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, направили до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою представника та неможливістю позивача особисто прийняти участь у судовому засіданні у зв`язку із перебування в іншому місті за сімейними обставинами. Проте, доказів на підтвердження вищевказаних обставин подані клопотання не містять. 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України,  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову є неспівмірними з вимогами позову, адже фактично є окремими позовними вимогами, що повинні розглядатись окремо в позовному провадженні. 
Проте, повністю з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.
Відповідно до матеріалів справи предметом позову є визначення місця проживання  дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відібрання її від батька без позбавлення батьківських прав.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач 01 серпня 2020 року неправомірними діями змінив місце проживання дитини, яке заявнику не відоме, та відмовляється добровільно повернути дитину до теперішнього часу. Заявник позбавлена можливості спілкуватися з донькою, оскільки відповідач перешкоджає їй у цьому. Зазначала, що зміна звичного місця проживання дитини може призвести до загострення наявного захворювання у дитини. Крім того, відсутність заходів забезпечення позову призведе до неможливості чи утруднення виконання рішення суду, оскільки дитина на даний час перебуває із відповідачем, який  може налаштувати дитину проти матері. 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, пункти 2, 3 частини першої якої, в тому числі, передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України 22.12.2006  № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року,  всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Колегія суддів приймає до уваги, що предметом даного позову також є відібрання дитини від батька, тому вид його забезпечення шляхом зобов`язання відповідача надати можливість безперешкодного спілкування  та побачення матері з дитиною протягом певного проміжку часу, не вирішує спір по суті, а лише спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю.
           Крім того, враховуючи специфіку сімейних відносин, тривалий розгляд даної категорії справ судом, а також напружені відносини, які склались між сторонами, що може негативно вплинути на психологічне здоров`я дитини, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом визначення часу та місця для побачень дитини з матір`ю
В постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року, справа № 127/31828/19 зазначено, що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю. Верховний суд у вказаній справі дійшов висновку, що зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин. 
Таким чином, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення заяви.
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,- 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року скасувати, постановити нову, наступного змісту.
Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківський прав шляхом визначення місця та часу спілкування малолітної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до винесення судом першої інстанції рішення:
щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожної середи до 10:00 год. кожної суботи;
щомісячно у вихідні дні з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота, з 10:00 год. кожної п`ятої суботи до 20:00 год. кожної п`ятої неділі.
Зобов`язати батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 у дні, які визначені цією ухвалою, для побачень.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

            Суддя-доповідач                                                                    
 
            Судді