УХВАЛА
23 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 755/174/18
провадження № 61-5167св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Київської міської ради,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання заступника прокурора міста Києвапро розгляд касаційної скарги з участю прокурора Генеральної прокуратури України у справі за касаційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2017 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до     ОСОБА_1 про витребування майна. 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року, в позові відмовлено.
У лютому 2019 року заступник прокурора міста Києва звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року, просив судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи.
У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Короткий зміст вимог клопотання
У прохальній частині касаційної скарги заступник прокурора міста Києва  просив розгляд касаційної скарги провадити у судовому засіданні за участю прокурора Генеральної прокуратури України.
Клопотання обгрунтоване обставинами справи та предметом позову, оскільки йдеться про порушення права територіальної громади.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
Вивчивши матеріали цивільної справи, клопотання про участь прокурора Генеральної прокуратури України у судовому засіданні, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Таким чином, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Верховний Суд перевіряє в межах касаційної скарги у цій справі аргументи про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.
ЄСПЛ неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 [Конвенції] (статті 6-1), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини» (Axen v. Germany, заява № 8273/78, § 25).
Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Аксен проти Німеччини», § 28).
Крім того, ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino» проти Португалії» (Varela Assalino contre le Portugal, заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року). У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду.
ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.
Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Верховний Суд створив учасникам процесу у справі № 755/174/18 належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Верховний Суд звертає увагу, що коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи (справа «Varela Assalino проти Португалії» (Varela Assalino contre le Portugal, заява № 64336/01).
Враховуючи, що Верховний Суд не вважає питання права, які поставлені у справі № 755/174/18, питаннями особливої складності, мають суспільний резонанс та вирішення яких вимагало би проведення судового засідання, а касаційна скарга заступника прокурора міста Києварозглядатиметься без повідомлення та виклику учасників справи, необхідно відмовити у задоволенні клопотання заявника про розгляд касаційної скарги за участю прокурора Генеральної прокуратури України у судовому засіданні.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва, про розгляд касаційної скарги з участю прокурора Генеральної прокуратури України у справі за касаційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак
Судді:                                                                                                             І. Ю. Гулейков
                                                                                                                         А. С. Олійник
   С. О. Погрібний
 В. В. Яремко