ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 818/567/17
адміністративне провадження № К/9901/40922/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробниче підприємство «Стандарт» до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання дій протиправними, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 (суддя - Прилипчук О.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 (головуючий суддя - Зеленський В.В., судді: П`янова Я.В., Чалий І.С.) у справі № 818/567/17.

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробниче підприємство «Стандарт» (далі - ТОВ «ПВП «Стандарт») звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило  визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі - ДПІ у м. Сумах) щодо припинення (розірвання) договору про визнання електронних документів від 06.05.2015 № 060520151 (реєстраційний номер - 9087589461), укладеного між ТОВ «ПВП «Стандарт» та ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,  ДПІ у м. Сумах оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у м. Сумах посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, статті 651 Цивільного кодексу України та пункту 3 Порядку електронного адміністрування  податку на додану вартість затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569.
      
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 06.05.2015 між ТОВ «ПВП «Стандарт» та ДПІ у м. Сумах укладено договір про визнання електронних документів № 060520151 (реєстраційний номер - 9087589461) (а.с. 9-10).
19.04.2017 позивачем засобами електронного зв`язку через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронної звітності» засобами телекомунікаційного зв`язку складено і направлено на реєстрацію податкову накладну від 18.04.2017 № 16                   (а.с. 15).
Згідно квитанції № 1, яка надійшла у відповідь, документ було не прийнято, причина відмови - «Можливо, припинено дію договору про визнання електронних документів» (зворотній бік а.с. 15).

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абзац 3 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 10 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі ДФС є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття.

Статтею 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Порядок подання платником податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку визначений у розділі ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233. У додатку 1 до цієї Інструкції міститься примірний договір про визнання електронних документів, який укладається платником та контролюючим органом для врегулювання правовідносин з приводу визнання податкової звітності платника в електронному вигляді.

Так, відповідно до п.6.4 Договору від 06.05.2015 № 060520151 орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації. 

У разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається (п. 6.5 Договору).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом не було надано доказів встановлення факту відсутності позивача за юридичною адресою, чи наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про відсутність ТОВ «ПВП «Стандарт» за місцезнаходженням, чи відмітки про не підтвердження відомостей. Доказів на підтвердження факту розірвання договору матеріали справи не містять та сторонами також не надано.

Крім того, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 судом витребувано  від Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області довідку за підписом начальника Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про чинність договору про визнання електронних документів від 06.05.2016 № 060520161 у період з 15.04.2017 по 25.04.2017.

Проте, відповідачем зазначену вимогу суду не було виконано, надано лише інформацію про чинність зазначеного договору станом на 01.06.2017.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача не названо підстав відмови у прийнятті податкової декларації №16 та підстав припинення договору про визнання електронних документів № 060520151 від 06.05.2015 у період з 18.04.2017 по 19.04.2017.

За встановлених обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій що відповідачем, всупереч вимогам частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції чинній на час вирішення спору) не доведено правомірність своїх дій при розірванні в односторонньому порядку договору з ТОВ «ПВП «Стандарт» про визнання електронних документів.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 у справі                                  № 818/567/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова