ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2020 р.           Справа№ 927/250/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Дикунської С.Я. 
          Тищенко А.І. 
 
при секретарі судового засідання Романовій Ю.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області в частині оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019 (повний текст рішення складено 27.05.2019)
у справі №927/250/19 (суддя Демидова М.О.)
за позовом Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області
до Дочірнього підприємства "Укрсівербуд" Закритого акціонерного товариства "ДСК" 
про стягнення 21 931, 89 грн. 
                                                              ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2019 Заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Дочірнього підприємства "Укрсівербуд" Закритого акціонерного товариства "ДСК" про стягнення 21 931, 89 грн. збитків за неповне та неякісне виконання умов договору підряду на реконструкцію. 
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду на реконструкцію №55 від 08.10.2012.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019 у справі №927/250/19 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати покладено на Чернігівську місцеву прокуратуру. 
Рішення мотивовано недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права (ст.ст. 526, 530, 611, 629, 833, 857, 875, 883 ЦК України, ст.ст. 193, 318 ГК України) та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 2, 11, 73, 74, 76, 80, 86, 88, 91, 98, 236 ГПК України), невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.
Прокурор вважає, що оскільки суд дійшов висновку про наявність та доведеність прокурором підстав для представництва, а саме існування порушень та необхідність їх захисту в судовому засіданні, то висновок суду про відмову у задоволенні позову є незаконним та необґрунтованим, при наявності установленого судом факту порушень відповідачем умов укладеного договору та чинного законодавства.
Прокурор вказує, що відповідач не виконав свої зобов`язання в порушення положень п.п. 2.1, 2.3, 5.3, 6.1 спірного договору, ст.ст. 526, 530, 611, 629, 833, 857, 875 ЦК України, ст.ст. 193, 318, ГК України.
Прокурор вважає, що висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні суперечать обставинам справи та наданим доказам, зокрема, про те, що експертом зазначено, що встановити обсяги дійсно виконаних робіт неможливо, а частина робіт «є умовно виконаними».
02.08.2019 від прокурора надійшло клопотання, до якого додано копію протоколу допиту свідка від 23.07.2019.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача спростовує доводи апеляційної скарги, зазначає про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, зазначаючи, що висновок суду про правомірність звернення прокурора до суду з даним позовом не є встановленням наявності факту порушення відповідачем умов укладеного договору, а є лише з`ясуванням повноважень прокурора на подання в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави в спірних правовідносинах, позовної заяви.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокурора 24.06.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області в частині оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019 у справі №927/250/19, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 зупинено апеляційне провадження у справі № 927/250/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц та опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту прийнятого рішення.
28.10.2019 від заступника прокурора Чернігівської області надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі, усунуті та повідомив суд, що Великою Палатою Верховного Суду 26.06.2019 за результатами розгляду касаційної скарги прийнято постанову у справі №587/430/16-ц. 
Як вбачається із відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц касаційну скаргу заступника прокурора Сумської області задоволено, рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці з 04.11.2019 по 13.11.2019 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Іоннікова І.А. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, поновлено провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
20.11.2019 від Заступника прокурора Чернігівської області надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи, яке обґрунтовано тим, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у задоволенні клопотання Заступника прокурора Чернігівської області про розгляд справи №927/250/19 в судовому засіданні з викликом сторін відмовлено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2019 апеляційне провадження у справі №927/250/19 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та опублікування повного тексту судового рішення.
07.08.2020 від заступника прокурора міста Києва надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, яке обґрунтоване опублікуванням в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Як вбачається із відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, 20.07.2020 оприлюднено повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020, у зв`язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Дикунська С.Я.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, поновлено апеляційне провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
08.10.2012 між Відділом освіти сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації (на момент укладання договору - Відділ освіти Ріпкинської державної районної адміністрації) (замовник, позивач) та Дочірнім підприємством "Укрсівербуд" Закритого акціонерного товариства "ДСК" (генпідрядник, відповідач) укладений договір підряду на реконструкцію № 55 (а.с. 28-31, т.1), у відповідності до умов п. 2.1 якого генпідрядник у порядку та на умовах, визначених договором, бере на себе зобов`язання своїми силами та засобами, на власний ризик відповідно до затвердженої замовником договірної ціни і кошторисної документації, згідно із технічним завданням замовника торгів і в обумовлений договором строк провести реконструкцію Добрянської ЗОШ І-Ш ступенів з розміщенням в одноповерховій будівлі молодіжного центру за адресою: вул. Дзержинського, смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області.
Відповідно до п. 2.3 договору генпідрядник виконує власними силами усі передбачені кошторисом роботи на об`єкті, здає замовнику виконані роботи за актом у строки та у порядку, обумовлені договором.
Відповідно до п. 3.2 договору договірна ціна робіт є періодичною і становить 3902115,67 грн., крім того ПДВ - 780423,13 грн. Разом - 4682538,80 грн. Крім того вартість обладнання 171463,20 грн., в т.ч. ПДВ - 28577,20 грн. Всього договірна ціна: 4854002,00 грн., в тому числі ПДВ - 809000,33 грн. Планом фінансування на 2012 рік договірна ціна складає 402589,00 грн. і є твердою.
Строки виконання робіт за договором: початок - жовтень 2012, закінчення - жовтень 2013. (п. 4.1 договору).
Пунктом 5.3 договору сторони передбачили, що розрахунки за виконані роботи здійснюються за обсягами фактично виконаних робіт. Акти приймання готує генпідрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника. Уповноважений представник замовника протягом трьох днів перевіряє реальність акту і підписує його у частині фактично виконаних обсягів робіт. Несвоєчасне підписання акту, а також необґрунтована претензія щодо реальності робіт прирівнюється до їх несвоєчасної оплати. Замовник здійснює платежі за виконані роботи протягом 3-х днів після підписання уповноваженими представниками сторін форми КБ-2в та КБ-3.
Відповідно до п.6.1 договору генпідрядник зобов`язаний виконувати визначені договором та проектно-кошторисною документацією роботи якісно і в узгоджений строк.
Як встановлено у п. 6.3.3 договору, замовник зобов`язаний щомісячно приймати виконані роботи шляхом підписання актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за формою КБ-3 у 10-денний термін після надання їх Генпідрядником; не пізніше п`яти робочих днів після повідомлення генпідрядником про закінчення ремонтних робіт забезпечити приймання об`єкту та здійснити оплату у передбаченому договором обсязі.
Згідно із п. 10.2 договору замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості і вартості виконаних робіт кошторису, будівельним нормам і правилам, а матеріалів, конструкцій, виробів - державним стандартам і технічним умовам. При виявленні відхилень замовник видає генпідряднику розпорядження про їх усунення, а при серйозних порушеннях приймає рішення про призупинення виконання цих видів робіт.
Відповідно до п. 12.1 договору генпідрядник гарантує якість  закінчених робіт і змонтованих конструкцій, досягнення показників, визначених у проектній документації та можливість безпосередньої і нормальної експлуатації об`єкту з моменту підписання акту здачі робіт протягом гарантійного терміну згідно ДБН. На дефекти, що виявлені у цей період, складається дефектний акт за підписом обох сторін. В акті наводяться перелік дефектів і строки їх усунення. Генпідрядник відповідає за дефекти, що зумовлені його діяльністю. За дефекти, що зумовлені неправильною експлуатацією об`єкту, несе відповідальність замовник.
Сторонами у справі укладені додаткові угоди до договору №1 від 12.04.2013, №2 від 30.05.2013, № 3 від 25.12.2013, № 4 від 10.12.2014, №5 від 29.12.2014, № 6 від 12.10.2015, №7 від 23.12.2015, відповідно до яких сторони вносили зміни у п. 3.2 договору №55 від 08.10.2012 щодо договірної ціни робіт та строків виконання робіт (а.с. 31-34, т.1).
Додатковою угодою №8 від 23.12.2015 сторони визначили, що строки виконання робіт за договору становлять: початок робіт - жовтень 2012, закінчення - II квартал 2016 (а.с. 35, т.1). Також статтю 3 ціна договору викладено у такій редакції: договірна ціна будівельних робіт на 2015 рік за додатковою угодою зменшена і складається за рахунок державного бюджету у сумі 3643580,64 грн., в тому числі ПДВ - 607263,44 грн. Договірна ціна тверда. На залишкову суму договору на 2016 рік буде укладена додаткова угода та прийняті зобов`язання після затвердження кошторисних призначень на відповідний період.
Додатковою угодою №9 від 13.05.2016 сторони доповнили статтю 3 "ціна договору" пунктом 3.6, а саме зазначили, що ціна договору зменшується без зміни якості робіт на 52832,65 грн. з ПДВ та становить 4801169,35 грн., в тому числі ПДВ - 800194,89 грн. Договірна ціна будівельних робіт на 2016 рік за додатковою угодою є твердою та складається за рахунок місцевого бюджету у сумі 280420,00 грн., у тому числі ПДВ - 46736,67 грн.
До матеріалів справи прокурором додані акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №3 за грудень 2015 на суму 1553265,83 грн., №2 за грудень 2015 на суму 1429724,24 грн., акт №1 за грудень 2015 на суму 209250,36 грн., акт №3 за грудень 2014 на суму 29353,44 грн., акт №2 за грудень 2014 на суму 62133,47 грн., акт №1 за грудень 2014 на суму 139866,53 грн., акт №1 за жовтень 2016 на суму 280420,00 грн., акт №1 (коригування акту №2 а 2013) за грудень 2014 та довідку про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за грудень 2014 на суму мінус (-) 44279,76 грн. (а.с.86-124, т.1). 
Надані позивачем акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідка про вартість виконаних робіт форми КБ-3 підписані повноважними представниками замовника та генпідрядника.
Акти приймання виконаних будівельних робіт з боку замовника підписані без зауважень та заперечень. 
Вказані обставини позивачем не спростовуються.
Таким чином, спірні роботи виконувалися протягом 2013-2015 років.
Виконані відповідачем роботи позивачем сплачені з урахуванням вартості робіт, зазначеної у підписаних сторонами Актах, та із врахуванням їх фактичного обсягу, що підтверджено платіжними дорученнями №1102 від 13.11.2013 на суму 272678,01 грн., №202 від 25.01.2013 на суму 120776,70 грн., №1494 від 14.07.2014 на суму 106829,30 грн., №1494 від 21.07.2014 на суму 73170,70 грн., №1693 від 19.09.2014 на суму 22634,24 грн., №2362 від 10.12.2014 на суму 62133,47 грн., № 2363 від 10.12.2014 на суму 139866,53 грн., №13 від 21.12.2015 на суму 34800,00 грн., №3039 від 15.12.2015 на суму 120000,00 грн., №3072 від 312640,57 грн., №2453 від 26.10.2015 на суму 1206333,91 грн., №2581 від 25.12.2015 на суму 451340,33 грн., №1473 від 25.12.2015 на суму 1553265,83 грн., №1413 від 05.07.2016 на суму 84126,00 грн., №1718 від 21.10.2016 на суму 196294,00 грн. (а.с. 125-130, т.1). Загальна сума оплат склала 4756889,59 грн.
За доводами Чернігівської місцевої прокуратури, відповідач неналежно виконав умови договору та за фактом привласнення бюджетних коштів, виділених на реконструкцію Добрянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, 18.04.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12018270220000130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України. 
В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018270220000130 проведено судову будівельно-технічну експертизу.
Відповідно до висновку експерта Чернігівського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України № 38 від 13.11.2018 обсяги та вартість фактично виконаних робіт з реконструкції Добрянської ЗОШ 1-3 ступенів, що знаходиться за адресою: смт. Добрянка, вул. Дзержинського, 7, Ріпкинського району Чернігівської області не відповідають обсягам та вартості виконаних будівельних робіт, зазначеним у акті № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014, акті № 2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014, акті № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 (а.с. 118-172, т.1).
Вартість будівельних робіт, обсяги яких не відповідають обсягам, зазначеним у акті приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2014, з урахуванням умов та обмежень наведених в дослідницькій частині висновку експерта, може становити 4963,85 грн. 
Вартість будівельних робіт, обсяги яких не відповідають обсягам зазначеним в акті № 2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014, становить 628,19 грн.
Вартість будівельних робіт, обсяги яких не відповідають обсягам зазначеним в акті № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015, з урахуванням умов та обмежень наведених в дослідницькій частині висновку експерта, може становити 16339,85 грн. 
Прокурор вважає, що зобов`язання, взяті на себе Дочірнім підприємством "Укрсівербуд" закритого акціонерного товариства "ДСК", останнє у повному обсязі не виконало, безпідставно отримало бюджетні кошти у сумі 21931,89 грн., якими оплачено фактично невиконані роботи, та до цього часу кошти не повернуто позивачу; вказані грошові кошти підлягають стягненню на користь Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації у примусовому порядку.
08.02.2019 Чернігівською місцевою прокуратурою скеровано листа до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації щодо встановлення факту неповного та неякісного виконання умов договору підряду № 55 від 08.10.2012 та необхідності вжиття заходів до стягнення з Дочірнього підприємства "Укрсівербуд" Закритого акціонерного товариства "ДСК" збитків за неякісне виконання умов договору (а.с. 174, т.1).
У відповіді від 13.02.2019 №01-23/191 на вищевказаний лист прокуратури відповідач повідомив, що Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації звертатись до суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Укрсівербуд" закритого акціонерного товариства "ДСК" не буде (а.с. 175, т.1).
Прокурором зазначено, що службовими особами позивача під час прийняття виконаних відповідачем робіт за вказаним договором не встановлено реальні обсяги виконаних будівельних робіт, останні прийняті без заперечень та відповідної перевірки, що призвело до безпідставного витрачання бюджетних коштів.
Реалізуючи конституційну функцію, прокуратура звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкийської районної державної адміністрації, якому заподіяно збитки під час проведення будівельних робіт за державні кошти.
Збитки у розмірі 21931,89 грн. заявлені до стягнення за даним позовом.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).
Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява N 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):
"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".
Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 N 1604(2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".
Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).
Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.
Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №924/1237/17.
Колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено такі правові висновки:
"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".
У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" фактом заподіяння державному бюджету збитків неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, а також фактом відмови позивача від звернення до суду з метою стягнення визначеної експертом збитків.
В матеріалах справи наявні докази повідомлення Чернігівською місцевою прокуратурою позивача про встановлення факту неповного та неякісного виконання відповідачем умов договору підряду №55 від 08.10.2012 та необхідності вжиття заходів до стягнення з відповідача збитків (а.с. 36, т.1), а також докази того, що Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації звертатись до суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Укрсівербуд" закритого акціонерного товариства "ДСК" позивач не буде (лист  №01-23/191 від 13.02.2019, а.с. 175, т.1).
Судом першої інстанції правомірно прийняті до уваги доводи прокурора у частині відсутності особи, яка добровільно на виконання своїх функцій та повноважень звернулася б до суду з даним позовом, оскільки матеріалами справи та самим позивачем підтверджено відсутність наміру останнього щодо звернення до суду з позовом до відповідача щодо спірної грошової суми.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність звернення прокурора до суду з даним позовом та відхилення доводів відповідача у справі щодо відсутності у прокурора таких повноважень.
Одночасно, колегія суддів відхиляє доводи прокурора про те, що оскільки суд дійшов висновку про наявність та доведеність прокурором підстав для представництва, а саме існування порушень та необхідність їх захисту в судовому засіданні, то висновок суду про відмову у задоволенні позову є незаконним та необґрунтованим, при наявності установленого судом факту порушень відповідачем умов укладеного договору та чинного законодавства, з огляду на те, що висновок суду першої інстанції про правомірність звернення прокурора до суду з даним позовом не є встановленням наявності факту порушення відповідачем умов укладеного договору підряду, а є лише з`ясуванням повноважень прокурора на подання в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави в спірних правовідносинах, крім того, визначення судом складу учасників судового процесу під час підготовчого провадження не може передувати наступній стадії судового процесу - розгляду справи по суті.  
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків.
У відповідності з приписами ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Як встановлено ч.4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Відповідно до ст. 857 ЦК України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Згідно із ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.
У позовній заяві прокурор вказав на те, що відповідач зобов`язання взяті на себе за договором підряду на реконструкцію №55 від 08.10.2018 у повному обсязі не виконав, обсяги та вартість фактично виконаних робіт з реконструкції Добрянської ЗОШ 1-3 ступенів, що знаходиться за адресою: смт. Добрянка, вул. Дзержинського, 7, Ріпкинського району Чернігівської області, не відповідають обсягам та вартості виконаних будівельних робіт зазначеним у акті № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014, акті № 2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014, акті № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015. 
Вищезазначене прокурор підтверджує висновком експерта Чернігівського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України № 38 від 13.11.2018, який проведений в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018270220000130.
Вказані обставини, на думку прокурора, є підставою для зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу збитки у сумі 21931,89 грн., завдані внаслідок неповного та неякісного виконання умов договору підряду № 55 від 08.10.2012.
За приписами ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Кодексу).
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно з ч. 4 ст. 611 ЦК України правовим наслідком порушення зобов`язання є відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Крім того, згідно з приписами ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. 
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є скоєне ним правопорушення у сфері господарювання. 
Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин повинен відшкодувати спричинені ним збитки суб`єкту, права чи законні інтереси якого були порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата чи пошкодження її майна, а також неотримання доходів, які управнена сторона отримала б при належному виконанні зобов`язання іншою стороною.  
Обов`язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. 
Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність). 
Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. 
Таким чином, для настання відповідальності відповідача у вигляді відшкодування збитків має бути встановлений факт заподіяння збитків, зокрема, факт дійсного понесення додаткових витрат за фактично невиконані відповідачем підрядні роботи. 
На виконання укладеного сторонами у справі договору підряду на реконструкцію №55 від 08.10.2012 відповідач виконав будівельні роботи та здав їх замовнику (позивач у справі), що підтверджується наявними у справі актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №3 за грудень 2015 на суму 1553265,83 грн., №2 за грудень 2015 на суму 1429724,24 грн., акт №1 за грудень 2015 на суму 209250,36 грн., акт №3 за грудень 2014 на суму 29353,44 грн., акт №2 за грудень 2014 на суму 62133,47 грн., акт №1 за грудень 2014 на суму 139866,53 грн., акт №1 за жовтень 2016 на суму 280420,00 грн., акт №1 (коригування акту №2 а 2013) за грудень 2014 та довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за грудень 2014 на суму мінус (-) 44279,76 грн., підписаними повноважними представниками замовника та генідрядника без зауважень.    
Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Сторони при укладенні договору були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір. Умови договору ані прокурором, ані сторонами не ставляться під сумнів.
Відповідно до умов п. 10.2 договору замовник  мав безпосереднє право при прийнятті виконаних будівельних робіт перевірити якість, вартість, відповідність будівельним нормам і правилам виконаних генідрядником робіт та у разі виявлення відхилень видати відповідачу розпорядження про їх усунення, а при серйозних порушеннях прийняти рішення про призупинення виконання робіт.
Позивач скористався таким правом, наданим йому пунктом 10.2 договору, роботи кількість та якість робіт перевірив, підписавши відповідні акти виконаних робіт без зауважень та заперечень. Іншого сторонами не доведено. Матеріали справи не містять мотивованої відмови позивача від приймання виконаних відповідачем будівельних робіт, обсяг виконаних робіт  погоджений сторонами. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем на момент здачі відповідачем підрядних робіт (2014-2016 роки) зауважень та заперечень щодо повноти та якості робіт не виникло. Акти виконаних робіт за договором підписано позивачем без зауважень, грошові кошти за актами сплачено на користь відповідача, жодного дефектного акту щодо виявлених недоліків позивачем складено не було. Про наявність претензій з боку позивача під час підписання вказаних актів позивачем не заявлено, доказів наявності таких претензій суду не подано.  
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Заявляючи вимогу про відшкодування збитків, прокурор у справі заявляє вимогу про стягнення грошових коштів за фактично невиконані відповідачем підрядні роботи.
Як на підставу позову, прокурор послався саме на невідповідність обсягу фактично виконаних відповідачем підрядних робіт обсягам робіт, зазначеним у актах №1 приймання виконаних робіт за грудень 2014, № 2 за грудень 2014, №3 за грудень 2015. За висновком суду, у межах підстав та предмету спору у даній справі, висновок експерта може бути використаний як доказ виключно у частині, що стосується спірних актів.
У висновку експерта Чернігівського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України № 38 від 13.11.2018, на який посилається прокурор та щодо якого не заперечує позивач у справі, вказано, що в ході опрацювання акту №1 приймання виконаних робіт за грудень 2014 частина будівельних робіт, зазначених у вказаному акті, а саме: роботи з розбирання дерев?яних заповнень віконних прорізів з підвіконними дошками, відносяться до таких, перевірити факт виконання яких і встановити їх обсяг неможливо. Під час проведення дослідження зазначені роботи судовим експертом прийняті як такі, що "умовно" виконані на об`єкті дослідження в обсягах, що відповідають обсягам, зазначеним у акті №1 за грудень 2014. 
Відповідно до висновку експерта будівельні роботи, зазначені у акті №3 за грудень 2015, є такими, обсяги яких під час проведення дослідження встановити неможливо, та такими, що відносяться  до прихованих робіт і на які не надані акти на закриття прихованих робіт. Вказані в актах роботи оцінені судовим експертом як такі, що виконані "умовно" в обсягах, що відповідають обсягам зазначеним в акті №3 за грудень 2015.
Таким чином, за результатами дослідження висновку експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №38 від 13.11.2018, який проведено в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018270220000130, судом першої інстанції не встановлено факту зазначення експертом про невиконання робіт за актами №1 приймання виконаних робіт за грудень 2014, №3 за грудень 2015. Оцінка експертом обсягів виконаних робіт є умовною, без зазначення встановлених фактів, доказів, якими ці факти підтверджуються. Так, експертом у спірних актах зазначено, що встановити обсяги дійсно виконаних робіт неможливо, а частина робіт є "умовно" виконаними. При цьому значення застосованого у висновку визначення "умовно виконані роботи" експертом не розкрите.
Таким чином, під час експертної оцінки факту та обсягів виконання відповідачем підрядних робіт за спірними зазначеними вище актами № 1 та № 2 експертом взагалі не встановлено, які саме роботи, передбачені договором сторін та зафіксовані в Актах, не виконані відповідачем або виконані не у повному обсязі.
Також відповідно до зазначеного висновку експерта у будівельних роботах, зазначених у акті № 2 за грудень 2014, встановлено невідповідність по окремим найменуванням: відсутні пластикові відливи. Вказані недоліки не відносяться до прихованих недоліків, які неможливо було виявити під час підписання актів виконаних робіт, зокрема, Акту № 2 за грудень 2014. За таких обставин, підписуючи акти виконаних робіт, позивач фактично міг дослідити весь обсяг робіт за актом № 2 за грудень 2014 та або не підписати акт, або підписати його із зауваженнями. Акт № 2 за грудень 2014 підписаний позивачем без зауважень та заперечень стосовно обсягу та якості робіт.
В ході розгляду справи позивачем не спростовано факт використання будівлі Добрянської ЗОШ 1-3 ступенів, що знаходиться за адресою: смт. Добрянка, вул. Дзержинського, 7, Ріпкинського району Чернігівської області, після виконання відповідачем підрядних робіт, а висновок експерта виконаний вже після трьох років експлуатації об`єкту, на якому були виконані підрядні роботи. Доказів того, що пластикові відливи не були демонтовані вже після виконання відповідачем робіт, матеріали справи не містять.
Слід зазначити, що висновок Чернігівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру № 2 від 29.03.2019, на який посилається прокурор щодо наявності збитків, є науково - дослідним висновком, та не є результатом спеціальної судової будівельної експертизи, яка в межах даної справи судом не призначалась, оцінка науково - дослідного висновку є необов`язковою, суб`єктивною, а такий висновок не може розглядатись як підстава виникнення господарсько - правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.
Що стосується виявлення експертом у 2018 році відсутності відливів на об`єкті, то матеріали справи не містять жодного доказу, що такі відливи не були встановлені відповідачем станом на час підписання актів прийняття виконаних робіт на момент введення об`єкту в експлуатацію. Наявність причинного зв`язку між діями відповідача у 2014-2015 роках та наслідком у вигляді відсутності відливів у 2018, не доведено жодним доказом.
Позивачем жодним чином не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: відсутні докази невиконання або неналежного виконання Відповідачем взятого на себе зобов`язання, не надано доказів протиправної поведінки боржника, не доведено безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою та настанням збитків, а також вини безпосередньо відповідача, понесення позивачем збитків.
Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як порушення.
За таких обставин висновок експерта, на який посилається прокурор і який є єдиним доказом, покладеним у підстави позову, правомірно був неприйнятий судом першої інстанції, як належний та допустимий доказ на підтвердження того факту, що роботи за договором були виконані відповідачем не у повному обсязі, та не підтверджує факту понесених позивачем збитків. 
З матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що відповідачем виконані роботи за договором підряду на реконструкцію від 08.10.2012, а Відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області прийняті без зауважень та оплачені дані роботи, що підтверджується актами прийняття виконаних робіт, що підписані та скріплені печатками сторін.
Отже, враховуючи приписи чинного законодавства, а також те, що Відділ освіти сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області оглянув та прийняв за відповідними актами приймання виконаних будівельних робіт без будь - яких зауважень та застережень виконані відповідачем роботи, обумовлені договором, це свідчить про належне виконання Генпідрядником умов договору та прийняття цих робіт замовником без претензій щодо їх виду, якості об`ємів (кількості) та вартості у відповідності умовам договору за іншими показниками. Підписавши акти приймання виконаних робіт, замовник погоджується з якістю таких робіт, з використаними матеріалами та іншими витратами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №922/2310/17.
Додана прокурором копія протоколу допита свідка ОСОБА_1 від 23.07.2019, колегією суддів не приймається до уваги з огляду на те, що вона не відповідає нормам ст. 88 ГПК України, а в матеріалах справи відсутня нотаріально посвідчена заява свідка, у якій були б викладені обставини, що суперечили іншим доказам у справі.
Статтею 87 ГПК України встановлено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
Статтею 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.
У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Інші доводи прокурора не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовано норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди прокурора з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів прокурора (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.
Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області в частині оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019 у справі №927/250/19.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                                ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області в частині оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019 у справі №927/250/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2019 у справі №927/250/19 залишити без змін.
3. Матеріали справи №927/250/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                С.Я. Дикунська

                                                                                А.І. Тищенко