КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                        
Справа № 755/8972/19                                                                     Головуючий у 1-й інст. - Галаган В.І.
Апеляційне провадження 22-ц/824/12288/2020                                                     Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
          20 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.
                                          при секретарі              Букалов В.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Панкова Дмитра Володимировича та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Галагана В.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України в особі директора Шевченка Володимира Івановича про стягнення суми страхового відшкодування,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1  звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України в особі директора Шевченка Володимира Івановича, в якому просив 
визнати дорожньо-транспортну пригоду від 15.04.2019 року страховим випадком на підставі двох постанов Тульчинського районного суду від 23.12.2019 року і 20.01.2020 року і повідомлень позивача в СК «Країна», а також в МТСБУ відповідно до страхового поліса АМ № 522826 ТДВ «СК» Ю.Ес.Ай»;
 визнати страховий поліс СК «Країна» АМ 6540577 нікчемним на підставі п. 3 ч. 1 ст. 989, ч. 1, 2 ст. 236, ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України і відповіді СК «Країна»; 
на підставі ч. 1 ст. 979, п. 3, 4 ст. 988, ч. 1 ст. 992 і ч. 2 ст. 625 ЦК України і відповідно до пп «а» п. 41.1 ст. 41 Закону стягнути з МТСБУ на користь позивача 212 349,95 грн. страхового відшкодування.
Посилається на те, що 15.04.2019 року на головній дорозі біля                      с. Заозерне, Тульчинського району, Вінницької області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 . Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.12.2019 року у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди винним визнано ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак  НОМЕР_2 , який було застраховано у СК «Країна» за страховим полісом АМ № 6540577 терміном дії з 12.12.2018 року по 11.12.2019 року. Позивачем 15.04.2019 року було повідомлено представника СК «Країна» у м. Вінниці про вчинення дорожньо-транспортної пригоди, та відправлено автомобіль у м. Вінницю на СТО приватним погружчиком за 4 000,00 грн. 05.02.2020 року позивач звернувся до СК «Країна» про виплату страхового відшкодування та позивачем надано перелік необхідних документів. СК «Країна» на підставі п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК Україна визнала страховий поліс АМ № 6540577 від 11.12.2018 року нікчемним, вказуючи на те, що страхувальник  ОСОБА_2  в момент страхування свого автомобіля не повідомив представнику СК «Країна» в м. Ладижин, що у нього на цей автомобіль на руках є ще один страховий поліс ТДВ «Експрес Страхування» АК № 837459 терміном дії з 23.03.2018 року по 27.03.2019 року. Враховуючи вказані факти 14.04.2020 року позивач звернувся до МТСБУ із заявою про стягнення суми страхового відшкодування. Однак листом від 15.05.2020 року МТСБУ також відмовлено позивачу у здійсненні виплат, оскільки страхове відшкодування має бути здійснено саме СК «Країна».
 
         Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.          
         Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Панков Дмитро Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
         Посилається на те, що суд прийняв рішення про обов`язок АТ СК «Країна» щодо виплати страхового відшкодування, проте скаржник не був залучений до участі у справі. Судом порушено норми ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.29 Закону України «Про страхування». Суд не встановив, що факт неповідомлення страхувальником під час укладання договору страхування АТ «СК «Країна» про наявність іншого діючого полісу АК/8374559, укладеного з ТДВ «Експрес Страхування», в той час як матеріали справи не містять доказів визнання полісу №АМ/6540577, укладеного з АТ «Ск «Країна» дійсним в судовому порядку, свідчить про нікчемність такого правочину в розумінні ст.215 ЦК України і як наслідок неможливість породження ним будь - яких зобов`язань за виключенням тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд помилково встановив, що відсутні правові підстави для визнання Полісу №АМ/6540577, укладеного між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 нікчемним, оскільки визнання Полісу нікчемним в судовому порядку не вимагається чинним законодавством. Судом не взято до уваги, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Таким чином, за вказаним випадком наступає забезпечення цивільно - правової відповідальності за полісом, що було укладено раніше - №АК8374559 ТДВ «Експрес страхування», а поліс укладений з АТ «СК «Країна» є нікчемним. Судом не встановлено чи відбулась заміна власника забезпеченого транспортного засобу, який скоїв ДТП. Зважаючи, що поліс АТ «СК «Країна» видавався на ТЗ з іншим державним номером, ніж той, що зазначений у полісі ТДВ «Експрес страхування», проте в обох полісах один і той же vin - код, має місце відчуження ТЗ, внаслідок чого діють положення ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність  до закінчення строку його дії. Суд не взяв до уваги, що обов`язок доказування факту виконання вимог закону щодо повідомлення страховика про наявність іншого чинного договору страхування щодо того самого об`єкта покладається саме на страхувальника, який повинен діяти добросовісно та обачно, оскільки відповідні обставини можуть істотно вплинути на можливість укладення договору, його умови і можливість його виконання.    
           Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та видати судовий наказ про відшкодування страхової шкоди МТСБУ і стягнути з відповідача 100 000 грн. на користь ОСОБА_1 . Кошти відправити МТСБУ ОСОБА_1 в Ощадбанк як швидкі гроші. Витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача.
         Посилається на те, що у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи копії страхового поліса АМ 6540577, суд не з`ясував дійсні обставини справи та не встановив, що в полі «Примітки» відсутні дані», що є доказом неповідомлення страхувальником ОСОБА_2 про укладений ним інший договір страхування, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Позивач чотири рази подав до суду клопотання дозволити бути присутнім під час розгляду справи, проте суд в порушення вимог ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу без участі сторін. Вина ОСОБА_2 визнана постановами Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.12.2019 року, та від 20.01.2020 року, визнання страхового поліса АМ 6540577 СК «Країна» нікчемним є обґрунтованим доказом, тому ДТП, що сталося 15.04.2019 року є страховим випадком, внаслідок чого у відповідача Моторно (транспортне) страхове бюро України настає обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування. Розмір відшкодування становить 100 000 грн. і відповідає майновому полісу АМ522826 ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ».  
          Представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу АТ «СК «Країна», в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що обов`язок повідомляти про існування інших договорів страхування цивільно - правової відповідальності покладається на страхувальника, тобто ОСОБА_2 , якого судом не було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Скаржником не надано доказів, що в момент укладення договору обов`язкового страхування АМ6540577 ОСОБА_2 не повідомляв свого страховика про наявність іншого договору страхування. На позивача покладено обов`язок щодо доказування недійсності правочину укладеного між ОСОБА_2 та АТ «СК «Країна». Моторне (транспортне) страхове бюро України та АТ «СК «Країна» не може нести відповідальність у розмірі ринкової вартості транспортного засобу. В даному випадку необхідним є визначення різниці між вартістю транспортного засобу та утилізаційної вартості транспортного засобу, що і буде розміром страхового відшкодування. Позивачем не надано доказів проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу, а саме визначення утилізаційної вартості пошкодженого транспортного засобу, внаслідок чого на АТ «СК «Країна» або МТСБУ не може бути покладено обов`язок у виплаті повної вартості транспортного засобу.     
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.
Представник АТ «СК «Країна» підтримав подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини викладені у апеляційній скарзі.
Представник відповідача заперечив проти поданих апеляційних скарг, посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу. 
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання полісу АМ/6540577, укладеного між ПрАТ «СК «Країна» та винуватцем ДТП ОСОБА_2 нікчемним, та відсутні підстави для стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 заявлених ним сум страхового відшкодування, оскільки пред`явлення до МТСБУ вимоги про нікчемність договору, стороною якого МТСБУ не являється є некоректним захистом порушеного права. Безпідставні твердження позивача з посиланням на Лист ПрАТ «СК «Країна» від 08.04.2020 року № 6501 про нікчемність Полісу АМ/6540577, укладеного між ПрАТ «СК «Країна» та винуватцем ОСОБА_2 , з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, оскільки ПрАТ «СК «Країна» не долучила до Листа докази виконання ним як страховиком свого обов`язку щодо ознайомлення страхувальника ОСОБА_2 з умовами та правилами страхування при укладенні договору страхування, також ПрАТ «СК «Країна» не долучила докази невиконанням страхувальником ОСОБА_2 своїх обов`язків як щодо повідомлення страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується, так і щодо своєчасного внесення страхових платежів (внески, премії) у розмірі, встановленому оспорюваним договором (Полісом АМ/6540577). У Листі ПрАТ «СК «Країна» від 08.04.2020 року № 6501 не вказано про повернення ним як страховиком страхових внесків за Полісом АМ/6540577, який ПрАТ «СК «Країна» вважає нікчемним, що ставить під сумнів нікчемність цього договору страхування, правомірність якого презюмується відповідно до положень ст. 204 ЦК України.
         Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 15.04.2019 року біля с. Заозерне Тульчинського району, Вінницької області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , повертаючи ліворуч на нерегульованому перехресті, не надав перевагу в русі транспортним засобам, які рухались по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген-Каравелла», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2019 року  ОСОБА_2  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 10-11, 12)
Згідно Висновку експерта, складеного експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України від 26.02.2020 року № 1347/20-21, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген-Каравелла», державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження станом на 25.02.2020 року складає    97 977,95 грн. (а.с. 13-16)
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_2 була забезпечена ПрАТ «Страхова компанія «Країна» на підставі Полісу АМ/6540577 від 11.12.2018 року, строком дії з 12.12.2018 року по 11.12.2019 року. (а.с. 9)
 
15.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Країна» із письмовим повідомленням про вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та пошкодженого автомобіля «Фольксваген-Каравелла», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 (а.с. 19)
Листом від 08.04.2020 року № 6501, ПрАТ «Страхова компанія «Країна» повідомлено ОСОБА_1 про відмову у виплаті йому страхового відшкодування, оскільки страхувальник ОСОБА_2 при укладенні Полісу АМ/6540577 від 11.12.2018 року не повідомив АТ «СК «Країна» про те, що його цивільно-правову відповідальність вже застраховано у ТзДВ «Експрес Страхування» за Полісом АК/8374599 від 28.03.2018 року, терміном дії з 28.03.2018 року по 27.03.2019 року, тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України ПрАТ «Страхова компанія «Країна» вважає Поліс АМ/6540577 від 11.12.2018 року - нікчемним та таким, що не породжує правових наслідків, зокрема, щодо сплати з боку ПрАТ «Страхова компанія «Країна» страхового відшкодування за шкоду завдану ОСОБА_2 (а.с. 9)
Листом від 20.03.2020 року № 1937 ТзДВ «Експрес Страхування» повідомив  ОСОБА_1 про те, що автомобіль «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_4 , був забезпечений за Полісом АК/8374599 від 28.03.2018 року, терміном дії з 28.03.2018 року по 27.03.2019 року. Однак, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 15.04.2019 року вказаний Поліс не діяв, з повідомленням про подію до ТДВ «Експрес Страхування» по вказаній ДТП ніхто не звертався, виплата страхового відшкодування не проводилась. (а.с. 20)
14.04.2020 року  ОСОБА_1  звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 15.04.2019 року, яка відбулась за участю автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак  НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Фольксваген-Каравелла», державний номерний знак  НОМЕР_1 , під керуванням власника  ОСОБА_1 (а.с 18).
Листом від 06.05.2020 року МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати Бюро на його користь страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди від 15.04.2019 року, оскільки вважає, що такі виплати має здійснити страховик особи, винної у ДТП, - ПрАТ «СК «Країна», а посилання ПрАТ «СК «Країна» на нікчемність Полісу АМ/6540577 від 11.12.2018 року є лише припущенням, оскільки в матеріалах страхової справи відсутня будь-яка інформація, що страхувальник не повідомляв страховикові про наявність у нього інших раніше укладених договорів страхування. (а.с. 8)
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦКУкраїни майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦКУкраїни  джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настанністрахового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1194 ЦКУкраїни особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку із відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.
Згідно ст. 979 ЦКУкраїни за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов`язаний: своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.
Як вбачається, суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання полісу АМ/6540577, укладеного між ПрАТ «СК «Країна» та винуватцем ДТП ОСОБА_2 нікчемним та відсутністьпідстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача заявлених ним сум страхового відшкодування, оскільки пред`явлення до МТСБУ вимоги про нікчемність договору, стороною якого МТСБУ не являється, є некоректним захистом порушеного права. Суд визнав безпідставними твердження позивача з посиланням на Лист ПрАТ «СК «Країна» від 08.04.2020 року № 6501 про нікчемність Полісу АМ/6540577, укладеного між ПрАТ «СК «Країна» та винуватцем ДТП  ОСОБА_2 , з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, оскільки ПрАТ «СК «Країна» не долучила до Листа докази виконання ним як страховиком свого обов`язку щодо ознайомлення страхувальника  ОСОБА_2  з умовами та правилами страхування при укладенні договору страхування, також ПрАТ «СК «Країна» не долучила докази невиконання страхувальником  ОСОБА_2  своїх обов`язків як щодо повідомлення страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується, так і щодо своєчасного внесення страхових платежів (внески, премії) у розмірі, встановленому оспорюваним договором (Полісом АМ/6540577). При цьому у Листі ПрАТ «СК «Країна» від 08.04.2020 року № 6501 не вказано про повернення ним як страховиком страхових внесків за Полісом АМ/6540577, який ПрАТ «СК «Країна» вважає нікчемним, що ставить під сумнів нікчемність цього договору страхування, правомірність якого презюмується відповідно до положень ст. 204 ЦК України.
Тобто, судом вирішено питання про права та обов`язки ПрАТ «СК «Країна» щодо виплати страхового відшкодування, однак скаржника ПрАТ «СК «Країна» не було залучено до участі у справі.  
Також, оскільки ПрАТ «СК «Країна» не було залучено до участі у справі, судом не встановлено чи відбулась зміна власника забезпеченого транспортного засобу, який скоїв дорожньо - транспортну пригоду, оскільки Поліс АТ «СК «Країна» видавався на транспортний засіб з іншим державним номером, ніж той, який вказаний у Полісі ТДВ «Експрес Страхування».
Крім того, до участі у справі не залучено винуватця ДТП                 ОСОБА_2 .
 Незалучення до участі у справі ПрАТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. 
Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Прийняття судом апеляційної інстанції рішення за вимогами особи, яка не брала участі у справі, про визнання за нею певних прав, вирішення питання про відновлення порушеного права не належить до компетенції суду апеляційної інстанції і такі вимоги можуть бути заявлені в загальному порядку. Суд апеляційної інстанції уповноважений лише перевірити доводи особи, яка не брала участі у справі, про те, чи мало місце під час вирішення справи втручання у її права, свободи та інтереси, а якщо так, то відновити їх у спосіб скасування рішення в межах допущеного втручання.
Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень залучення до участі у справі осіб, що не приймали участі у справі в суді першої інстанції та дослідження нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову  ОСОБА_1 з інших підстав.  
         Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Панкова Дмитра Володимировича - задовольнити частково.
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1   відмовити з інших підстав.
          Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 28 жовтня 2020 року.      
              Головуючий                                     Рубан С.М.   
              Судді                                                 Заришняк Г.М.
                                Мараєва Н.Є.