П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  822/2141/16 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Салюк П.І.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
29 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Охримчук  М.Б.,
представника відповідача: Гринишина І.П., Ліщишина О.А. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2020 року Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області звернулось в Хмельницький окружний адміністративний суд з заявою, у якій просило визнати виконавчий лист по адміністративній справі №822/2141/16 від 11 березня 2020 року таким, що не підлягає виконанню повністю, на підставі того, що не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".
Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 05.08.2020 у задоволенні заяви відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що виконавчий лист виданий судом за заявою позивача без порушень, у той час коли рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набрало законної сили та не було скасоване, а обставини, на які посилається заявник, не утворюють підстав, за якими стаття 374 КАС України, пов`язує визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що, що виконавчий лист не відповідає пунктам 6 та 7 частини 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки зазначено дату набрання рішенням законної сили (05.05.2017), що суперечить пункту 6 частини першої статті 4 Закону, а постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року підлягала негайному виконанню в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області (саме в цій частині й видано виконавчий лист), а тому дата набрання рішенням законної сили не повинна була вказуватися. Вважає, що  у виконавчому листі № 822/2141/16 вказано, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 05.05.2020, що суперечить вимогам статті 12 Закону.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає 

Позивач в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду  від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.
Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №1107 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до адміністративної відповідальності заступника - начальника ГУНП в Хмельницькій області, також визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №326 а/с про звільнення полковника поліції, заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року.
Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 залишено без змін.
Верховний Суд постановою від 23 січня 2020 року по справі №822/2141/16 залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій.
11 березня 2020 року Хмельницьким окружним адміністративним судом ОСОБА_1 видано виконавчий лист №822/2141/16.
Вважаючи, що є підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області звернулося до суду із  заявою.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 4 Закону №1404, у виконавчому документі обов`язково зазначаються дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ та дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Тобто, виконавчий лист по справі видається на підставі рішення суду, що набрало законної сили, судом, який ухвалив судове рішення.
Обов`язковими реквізитами виконавчого листа є, зокрема, дата набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Отже, підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є: 1) якщо його видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням; 3) добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Як встановлено судом першої інстанції, у виконавчому листі №822/2141/16, виданому Хмельницьким окружним адміністративним судом 11 березня 2020 року, зазначено, що рішення набрало законної сили 05 травня 2017 року та строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 05 травня 2020 року.
При цьому, згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду КП "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що судове рішення по даній адміністративній справі набрало законної сили 05 травня 2017 року.
Приписами частини 1 статті 12 Закону №1404 визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції при виготовлені вказаного виконавчого листа відсутні порушення пунктів 6 та 7 частини 1 статті 4 Закону №1404.
З поданої ГУНП в Хмельницькій області заяви встановлено, що підставою такого звернення заявник вказав лише ту обставину, що  виконавчий лист не відповідає пунктам 6 та 7 частини 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а тому на переконання представника заявника є таким, що не підлягає виконанню.
Однак, заявником не зазначено жодної обставини для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав передбачених статтею 374 КАС України.
Разом з тим, виконавчий лист виданий судом за заявою позивача без порушень, у той час коли рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набрало законної сили та не було скасоване.
При цьому, Верховний Суд постановою від 23 січня 2020 року по справі №822/2141/16 залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.
Враховуючи викладене, оскільки обставини, на які посилається заявник, не утворюють підстав, за якими стаття 374 КАС України, пов`язує визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення заяви ГУНП в Хмельницькій області відсутні, а тому у задоволенні такої заяви обґрунтовано відмовив.
Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  03 листопада 2012 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.