ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 р. 	Справа № 524/555/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Роговий на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.09.2020, суддя Андрієць Д.Д.,  вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600, по справі № 524/555/20
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Інспектора відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рогового Романа Григоровича ,          Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції                  
          про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, інспектора відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Рогового Романа Григоровича, в якому просив суд:
-  скасувати постанову серії ДПО18 №670087 від 21 січня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 21.01.2020 відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №670087 за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку з тим, що він, керуючи транспортним засобом проїхав на забороняючий червоний сигнал світлофора та після зупинки транспортного засобу поліцейським не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію. З постановою він не згоден та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки на місці зупинки його транспортного засобу інспектором не було доведено факт порушення ним п.п.8.7 та 9.9 ПДР України.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.09.2020 позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №670087, винесену 21 січня 2020 року Інспектором відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Роговим Романом Григоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрито.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Інспектор відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Роговий Роман Григорович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, 21 січня 2020 року інспектором відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Роговим Р.Г. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №670087, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
В постанові зазначено, що 21.01.2020 о 09:50 в м.Кременчук, просп. Полтавському, 17, водій керуючи транспортним засобом проїхав на забороняючий червоний сигнал світлофора та після зупинки транспортного засобу поліцейським не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.8.7.3 е, 9.9. б ПДР України. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на наступне.
В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно п.8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР України) сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках); в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
В п.п.9.9.б ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підтвердження вчинення позивачем порушення п.8.7.3 е, 9.9. б ПДР України відповідачем надано до матеріалів справи диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного, на якому зафіксовано процесуальну послідовність винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вбачається, що під час зупинки на транспортному засобі під керуванням позивача аварійна світлова сигналізація не увімкнена.
Також на підтвердження своїх доводів позивачем надано суду диск із відеозаписом, з якого вбачається, що на транспортному засобі позивача увімкнена аварійна світлова сигналізація. З наданого позивачем доказу неможливо встановити момент, з якого на його транспортному засобі була увімкнена аварійна світлова сигналізації.
При цьому, в оскаржуваній постанові серії ДПО18 №670087 від 21.01.2020, п в. 9 "До постанови додається", зазначено лише "мої відеодокази справи", з чого неможливо, без зазначення додаткових характеристик, ідентифікувати технічний засіб, про який йде мова в постанові та на який здійснено відеозапис. 
Разом з тим, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. 
Також, колегія суддів наголошує про наявність процесуального обов`язку відповідачів, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахування судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем відеозаписів в якості доказу. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачами не було доведено порушення позивачем п.8.7.3 е ПДР України, оскільки з відеозапису, наданого відповідачем, такого порушення не вбачається.
З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що надані відповідачем відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не фіксують вчинення позивачем порушення позивачем п.8.7.3 е ПДР України.
Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до матеріалів справи не надано.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вчинення ОСОБА_1 порушення п.8.7.3 е, 9.9. б ПДР України  не підтверджено належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ДПО18 №670087 від 21 січня 2020 року  є неправомірною та підлягає скасуванню.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рогового Романа Григоровича - залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.09.2020 по справі № 524/555/20  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    І.М. Ральченко   	
Постанова складена в повному обсязі  .