Справа № 346/1180/20 
Провадження № 22-ц/4808/1269/20 
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.
               суддів:                        Мелінишин Г.П., Томин О.О.,
       з участю секретаря         Петріва Д.Б.,        
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 24 вересня 2020 року, вскладі судді Васильковського В.В., у справі за заявою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики,
в с т а н о в и в:
У березні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики від 10 серпня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 вересня 2020 року позов  ОСОБА_3  до  ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики - залишено без розгляду.
08 вересня 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації судових витрат. Заяву обґрунтовано тим, що позов у справі був залишений без розгляду ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 вересня 2020 року, відповідач ОСОБА_2 має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача ОСОБА_3 . Витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у справі склали 15 000 грн. 
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 24 вересня 2020 року у задоволенні заяви представника відповідача відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає її незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. 
Вважає, що витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у справі підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. 
03.01.2020 року ОСОБА_2 та Адвокатське бюро «Архіпова» (Адвокатське бюро) уклали Договір №01-01/20 про надання правової допомоги. 06.05.2020 року ОСОБА_2 (Клієнт) та Адвокатське бюро «Архіпова» (Адвокатське бюро) уклали Додаткову угоду № 3 до Договору, за змістом п. 1.1. якої Адвокатське бюро зобов`язується надавати правову допомогу щодо належного представництва інтересів ОСОБА_2 у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області у справі №346/1180/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики. 
Додатковою угодою №4 від 04.09.2020 року до Договору встановлено фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги щодо належного представництва інтересів ОСОБА_2 у справі. Розмір гонорару зменшено з 30 000 грн до 15 000 грн у зв`язку із завершенням розгляду справи внаслідок залишення позову без розгляду ухвалою суду від 03 вересня 2020 року. Відповідно, акт від 07.09.2020 року про надання правової допомоги не міг містити вартості кожної із послуг.
Зазначає, що не надання квитанції про оплату наданих послуг не являється підставою для відмови у розподілі судових витрат, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду. 
Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що ч. 5 ст. 142 ЦПК України вимагає від відповідача надання доказів необґрунтованості дій позивача, оскільки в контексті даної норми «необґрунтованість» випливає із факту закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. Крім того необґрунтованість дій позивача у цій справі вбачається безпосередньо зі змісту безпідставної та необґрунтованої позовної заяви.
Апелянт просить скасувати ухвалу суду та ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат у справі. 
У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними розписками про отримання судових повісток, у зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку, що неявка сторін, відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що акт наданих послух не містить вартості кожної із послуг, також відсутні квитанції про оплату наданих послуг, тому суд не прийняв дані документи в якості належних доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, крім того відповідачем не надано доказів, що дії позивача були необґрунтованими.
Відповідно до положень ч.5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
 У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1,2 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Стаття 30 вищевказаного закону передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частина 8 статті 141 передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Пункт 4.1 договору №01-01/20 про надання правової допомоги від 03 січня 2020 року, укладеної між адвокатським бюро «Архіпова» та ОСОБА_2 передбачає, що обсяги та види правової допомоги, порядок і строки оплати, а також розміри винагороди адвоката за надання правової допомоги за цим договором (гонорар) визначаються сторонами в додаткових угодах до цього договору. Згідно пунктів 4.2., 4.3. вказаного договору протягом 3 днів з дати завершення надання правової допомоги за договором або відповідною додатковою угодою до нього, адвокатське бюро надає або надсилає клієнтові факсимільним зв`язком, поштою або іншим способом висилає рахунок для оплати його клієнтом. На вимогу клієнта, адвокатське бюро може надати Акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією та кількістю витрачених годин відповідного адвоката або спеціаліста.
Відповідно до пункту 2.2. додаткової угоди №3 від 06 травня 2020 року до договору №01-01/20 про надання правової допомоги від 03.01.2020 року та пункту 1.5. додаткової угоди №4 від 04 вересня 2020 року до вказаного договору, правова допомога оплачується клієнтом на підставі виставленого адвокатським бюро рахунку.
В матеріалах справи відсутній рахунок адвокатського бюро «Архіпова» про сплату правової допомоги відповідно до пунктів 4.3. вказаного договору та п. 2.2. додаткової угоди №3 та п.п. 1.5. додаткової угоди №4, а відтак суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про стягнення із ОСОБА_3 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи.
Оскільки ухвалу суду від 03 вересня 2020 року про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду скасовано, а справу направлено в суд першої інстанції для продовження розгляду, то відповідач не позбавлений права звернутися з заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу після розгляду справи судом першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 24 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 09 грудня 2020 року.

Головуюча                                                         О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
О.О. Томин