ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

18 грудня 2020 року
м. Харків

справа № 640/5084/18
провадження № 22-ц/818/5158/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого –         Пилипчук Н.П.,
суддів –                 Кругова С.С., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач – КП «Харківські теплові мережі»;

відповідачі –  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу 

за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, 

за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на повторне заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2020 року, у складі суду Ніколаєнко І.В.,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось з позовом із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з теплопостачання. За період з 01.07.2004 р. по 31.01.2018 р. за відповідачами, внаслідок неповної оплати, утворилась заборгованість у сумі 79 819,18 грн., що є порушенням вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. Відповідно до положень чинного законодавства на вказану суму заборгованості нараховано 3 % річних в сумі 2004,88 грн., інфляційні витрати в розмірі 9389,77 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачів складає 91 213,83 грн.

У зв`язку із чим просили стягнути із відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання з відповідачів у сумі 91 213,83 грн. 

Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2020 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість в розмірі 91 213 /дев`яносто одна тисяча двісті тринадцять/ грн. 83 коп. з яких заборгованість за послуги опалення та гарячої води за період з 01.07.2004 р. по 31.01.2018 р. в розмірі 79 819,18 грн., 3% річних в розмірі 2004,88 грн., інфляційні витрати в розмірі 9389,77 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь  КП “Харківські теплові мережі” витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. по 440 /чотириста сорок/ грн. 50 грн. з кожного.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове, яким у задоволенні позовних вимог КП «ХТМ» відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та всупереч вимогам закону суд не здійснив необхідних дій щодо належного повідомлення всіх відповідачів по справі. Вказує, що судом першої інстанції було проігноровано та не задоволено заяву про застосування строків позовної давності. Також вказує, що позивачем неправильно було зроблено розрахунки суми боргу на 4 особи, оскільки за вказаною адресою проживає лише 3 особи. 

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідачів на користь позивача заборгованість суд першої в розмірі 91 213 /дев`яносто одна тисяча двісті тринадцять/ грн. 83 коп. з яких заборгованість за послуги опалення та гарячої води за період з 01.07.2004 р. по 31.01.2018 р. в розмірі 79 819,18 грн., 3% річних в розмірі 2004,88 грн., інфляційні витрати в розмірі 9389,77 грн. вважав що такі вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними та допустимими доказами.
Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-1V від 24.06.2004 р. та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП "ХТМ") та споживачами, які отримують ці послуги.

Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати відповідачами рахунків за надані послуги сума заборгованості складає 79 819,18 грн. за період з 01.07.2004 р. по 31.01.2018 р.

У зв`язку простроченням виконання грошового зобов`язання, відповідачам нараховано суму інфляційних витрат за час прострочення в розмірі 9 389,77 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2004,88 грн.

Згідно відомостей нарухвання та оплат за теплову енергію з урахванням платежу відповідачі є споживачами послуг, які надає їм КП «Харківські теплові мережі» шляхом відкриття абонентського рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Даних про статус квартири, в якій проживають відповідачі, матеріали справи не містять і таких доказів сторони не надали.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (надалі – Правила). 

Пунком 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі – Заокн) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (надалі – Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Частиною 1 ст.26 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановленому законом чи договором розмірах.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і в п.23 Правил, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні.

Як свідчать матеріали справи, відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі оплачують послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за ними утворився борг, згідно наданого КП «Харківські теплові мережі» розрахунку за період з 01.07.2004 р. по 31.01.2018 р. у розмірі 79 819,18 грн.

Також, позивачем були нараховані за період з лютого 2015 року по січень 2018 року включно 3% річних від простроченої суми 2004,88 грн.та інфляційні втрати – 9 389,77 грн. 

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Доказів на спростування надано позивачем розрахунку відповідачами не надано. 

Разом з тим, відповідачами в суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу)

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 3статті 267ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Скаржник скористався своїм правом та просив суд застосувати до позовних вимог позовну давність.

Так, з матеріалів справи вбачається, що КП «ХТМ» звернулося до суду із позовом в квітні 2018 року про стягнення заборгованості за період з 01.07.2004 р. по 31.01.2018 р.

З розрахунку заборгованості вбачається, що в травні 2016 року до суми заборгованості був включений борг із іншого особового рахунку без зазначення номеру та періоду нарахування у розмірі 7709,47 грн. 

Обґрунтованість таких дій позивача не підтверджена належними та допустимими доказами, у звязку із чим колегія суддів не вбачає підстав для включення цієї суми у загальну суму заборгованості.

З урахуванням наведених обставин, судова колегія вважає, що заборгованість за період стягнення з квітня 2015 року по січень 2018 року у розмірі 36 096 грн. 23 коп. є в межах позовної давності.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, згідно відомості нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснювалось, виходячи із заборгованості за період з лютого 2015 року по січень 2018 року. (а.с. 7).

Отже, доведеними та такими, що підлягають стягненню з відповідачів за період з квітня 2015 року по січень 2018 року є інфляційні втрати у розмірі 6021 грн. 74 коп, а також 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1280,09 грн. Зазначені суми вирахувані колегією суддів із вихідних даних розрахунку позивача (а.с.7) за відрахуванням інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості 7709,47 грн., переведену з іншого особового рахунку, та за лютий і березень 2015 року.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розрахунку чи розміру заборгованості відповідачами суду не надано.

Отже, враховуючи вищевикладене з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 43 398 грн. 06 коп., з яких заборгованість за послуги опалення та гарячої води за період з 01.04.2015 р. по 31.01.2018 р. в розмірі 36 096 грн. 23 коп., 3% річних в розмірі 1280 грн. 09, інфляційні витрати в розмірі 6021 грн. 74 коп.

Щодо доводів апелянтів про те, що відповідач ОСОБА_5 не проживає за адресою вже більше ніж 5 років у зв`язку із чим, позивач помилково нараховує комунальні послуги із розрахунку чотирьох осіб, а суд помилково стягнув солідарно заборгованість зі всіх відповідачів колегія суддів зазначає наступне. 

Згідно п. 6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачі згідно наявних матеріалів справи до КП «ХТМ» із заявами про зміну фактичного місця проживання із належними документальним підтвердженням також не зверталися. 
Отже такі доводи апелянтів є неспроможними та не ґрунтується на законі.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє у відповідності до вимог ст.ст.141, 382 ЦПК України.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та позовних вимог, апеляційний суд здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а отже стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі по 209,58 грн., з кожного.

Також підлягає стягненню з позивача на користь  ОСОБА_1 , судовий збір, понесений за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1374 грн. 36 коп.

Керуючись ст. ст. 371, 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 – задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2020 роки змінити.

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути солідарно солідарно з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість в розмірі 43 139 грн. 62 коп., з яких заборгованість за послуги опалення та гарячої води за період з 01.04.2015 р. по 31.01.2018 р. в розмірі 36 096 грн. 23 коп., 3% річних в розмірі 1280 грн. 09, інфляційні витрати в розмірі 6021 грн. 74 коп.

Перерозподілити судові витрати. 

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої по 209 грн. 33 з кожного.

Стягнути КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судовий збір, понесений за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1374 грн. 36 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                             Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                С.С. Кругова        

                                                                       О.Ю. Тичкова