Номер провадження: 22-ц/813/5209/20 
Номер справи місцевого суду: 521/12212/19
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 37

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2020 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Дубрянська Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_3 з позовною заявою, яку було уточнено, у якій просила встановити додатковий строк три місяці з дня набуття законної сили рішенням суду для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з садового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0525 для індивідуального садівництва кадастровий № 5121084200:02:001:0550 за цією адресою, а також квартири АДРЕСА_2 . Спадкоємцями ОСОБА_5 є його батько ОСОБА_6 , неповнолітній син ОСОБА_4 від другого шлюбу та донька ОСОБА_3 від першого шлюбу. Спадкова справа заведена Шостою одеською державною нотаріальною конторою. 06.06.2018 р. позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак її було повідомлено про пропуск строку для прийняття спадщини. Позивач звернулася до другої дружини батька - ОСОБА_1 , яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 , з проханням надати згоду на прийняття спадщини. Вона пообіцяла надати таку згоду, однак проживала у м. Москва (Російська Федерація). Не повідомивши ОСОБА_3 , 04.06.2019 р. ОСОБА_1 оформила спадкові права на свого сина, своєї обіцянки не дотрималася. При цьому, дід позивача ОСОБА_6 взагалі відмовився від своєї частки на користь онука ОСОБА_4 . Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_3 вказує, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вона звернулася 06.06.2018 р., пропустивши цей строк на 1 місяць та 12 днів. З 04.04.2018 р. позивач захворіла, що полягало у порушенні оваріально-менструального циклу з анемією та астено-невротичним синдромом. Такий стан характеризується слабкістю, запамороченням, хронічним стресом, сильними душевними переживаннями, дратівливістю, головними болями. Позивач лікувалася до 25.06.2018 р., не працювала. Коли ліки почали діяти ОСОБА_3 повернулася до соціального життя, влаштувалася на роботу до м. Києва та звернулася до нотаріуса. Вказана причина мала для неї об`єктивний та істотний характер, а відповідно є поважною, що унеможливлювала вчасне подання заяви про прийняття спадщини. 03 жовтня 2019 року позовні вимоги було уточнено (а.с 1-20, 136-140).
17 грудня 2019 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Лічман Л.Г) позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк - один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
24 лютого 2020 року канцелярією Одеського апеляційного суду було зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року. Апелянт не погоджується з вказаним рішенням та вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом було порушено норми процесуального права тому ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, також не правильно застосував норми матеріального права. Апелянт вказує на те, що при зверненні позивачем з позовною заявою, він не надав належних та допустимих доказів неможливості звернення до нотаріальної контори, які б були пов`язані об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, таким чином позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень. Апелянт вважає необґрунтованими ряд висновків суду першої інстанції, тому спір в даній справі вирішувався з порушенням принципу рівності та змагальності сторін, порушив принципи рівності та неупередженості. Також в оскаржуваному рішенні обставини, є повністю протилежними думці, поясненням представника відповідача, як у судовому засіданні так у письмових запереченнях на позов, так і в судових дебатах про те, що жодним чином позивач не надала будь-які докази в обґрунтування позову і повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог. В оскаржуваному рішенні, суд необґрунтовано посилається на Постанову Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року, з урахуванням того, що обставини справи не є тотожними з обставинами викладеними у позові, з чим з чим ОСОБА_1 не згодна. Апелянт просить скасувати рішення від 17 грудня 2019 року, ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників провадження, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Предметом розгляду даної справи є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з неможливості суду взяти до уваги показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відвідування ОСОБА_3 нотаріальної контори до спливу 6 місячного строку прийняття спадщини, знаходження ОСОБА_3 у період з 04.04.2018 р. по 25.06.2018 р., що припав на кінець шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, з діагнозом: «Астено-невротичний синдром. Артеріальна гіпотензія, порушення менструально-оваріального циклу, вторинна анемія» на лікуванні, а також з пропуск строку позивачкою на один місяць і дванадцять днів, що не є значним.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, та звертає увагу на наступне.
Позивач ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками записано ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (актовий запис № 1405) (а.с. 11). 
21.12.2007 р. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_13 », про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (актовий запис № 1203) (а.с. 12, 78).
В подальшому, зазначений шлюб було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , прізвище дружини залишилось « ОСОБА_13 » (актовий запис № 91) (а.с. 13, 76). 
Згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (актовий запис № 643)
Таким чином ОСОБА_3 є донькою спадкодавця ОСОБА_5 від першого шлюбу. ОСОБА_4 є сином спадкодавця ОСОБА_5 від шлюбу з ОСОБА_1 .
Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11573044 від 25.10.2013 р. ОСОБА_5 є власником квартири по АДРЕСА_3 (а.с. 93звор.). 
З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11578003 та № 11582192 від 25.10.2013 р. ОСОБА_5 значиться власником садового будинку у АДРЕСА_1 , загальною площею 81,7 кв.м., та земельної ділянки кадастровий номер 5121084200:02:001:0550 за вказаною адресою (а с. 95). З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5109369672019 видно, що її площа становить 0,0525 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва (а.с. 100). 
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 належить автомобіль TOTOTA PRADO, 2005 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_6 (а.с. 104). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , актовий запис № 10848 (а.с. 10, 63). 
З заявою про прийняття спадщини після його смерті в Шосту одеську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини № 1068 від 30.10.2017 р. звернулася ОСОБА_1 , яка діяла від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 (а.с. 56).
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49657986 від 30.10.2017 р. після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу № 416/2017 (а.с. 68). 
30.10.2017 р. до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого - ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_6 , який є батьком ОСОБА_5 (а.с. 57).
06.06.2018 р. з заявами за № 463 та за № 464 про прийняття спадщини в Шосту одеську державну нотаріальну контору звернулася ОСОБА_3 . Вказані заяви містять дату, вказану позивачем - 24.04.2018 р. та 25.04.2018 р. відповідно (а.с. 58-59). Зміст зазначених заяв ОСОБА_3 свідчить про те, що позивач намагалася здійснити дії для прийняття спадщини, бажала її отримати. В цих заявах містяться зазначення повних реквізитів Шостої одеської державної нотаріальної контори, включаючи індекс, адресу електронної пошти. Вказана обставина пояснюється їх написанням ОСОБА_3 за межами нотаріальної контори, без використання наявного у конторі зразка подібної заяви та за допомогою інтернет пошуку відповідної інформації, в тому числі щодо форми та змісту такої заяви.
Відповідно до листа завідувача Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчева К.Л. № 2257/02-14 від 07.06.2018 р. повідомлено ОСОБА_3 , що заяви, які надійшли 06.06.2018 р. за № 463 та за № 464, додано до спадкової справи № 416/2017. Крім того роз`яснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та вона має право звернутися до суду з питанням продовження строку, достатнього для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини (а.с. 14, 69). 
У відповіді керівника апарату Малиновського районного суду м. Одеси від 28.01.2019 р. № 03/20/2019-Вих. та керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2019 р. на запит нотаріуса щодо звернення ОСОБА_3 з позовною заявою про продовження строку на прийняття спадщини чи встановлення факту прийняття спадщини інформація відсутня (а.с. 72). 
04.06.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою № 615 про видачу свідоцтв про право на спадщину її малолітньому сину ОСОБА_4 (а.с. 61).
04.06.2019 р. ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину на: квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,7 кв.м. (бланк ННЕ 011594, зареєстровано в реєстрі № 5-206); садовий будинок у АДРЕСА_1 , загальною площею 81,7 кв.м., що складається в цілому з одного кам`яного будинку під літ. «А», та надвірних споруд: І - цистерна, 1-5 огорожа. (бланк ННЕ 011595, зареєстровано в реєстрі ща № 5-207); земельну ділянку площею 0,0525 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5121084200:02:001:0550, цільове призначення - для ведення садівництва (бланк ННЕ 011596, зареєстровано в реєстрі за № 5-208) (а.с. 121-128). 
У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 наполягала, що позивачем у порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів неможливості звернення до нотаріальної контори, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дії. Однак, апеляційний суд зауважує, що відповідні доводи апелянта не відповідають ані матеріалам справи, ані оскаржуваному судовому рішенню, відтак не приймає до уваги доводи апелянта про неповажність причин пропуску прийняття спадщини, зокрема виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».
Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Як вже було зазначено вище, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , актовий запис № 10848 (а.с. 10, 63), отже відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець шестимісячний строк для прийняття спадщини спливав 25.04.2018 року.
З довідки виписки з амбулаторної карти ОСОБА_3 від 11.06.2019 р. вбачається, що вона проходила лікування з 04.04.2018 р. по 25.06.2018 р. з діагнозом: «Астено-невротичний синдром. Артеріальна гіпотензія, порушення менструально-оваріального циклу, вторинна анемія». Диспансерний нагляд. Вказана довідка містить печатку лікаря ОСОБА_14 
06.06.2018 р. з заявами за № 463 та за № 464 про прийняття спадщини в Шосту Одеську державну нотаріальну контору звернулася ОСОБА_3 . Вказані заяви містять дату, вказану позивачем - 24.04.2018 р. та 25.04.2018 р. відповідно (а.с. 58-59).
Відтак апеляційний суд констатує, що ОСОБА_3 пропустила строк для прийняття спадщини, з поважних причин, оскільки після відкриття спадщини захворіла на хворобу, що припала на кінець шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зазначена хвороба об`єктивно створила перешкоди позивачу для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, так як вся її увага була спрямована на лікування. При цьому, апеляційний суд констатує, що заяву позивачем було подано з відносно незначним пропуском строку.
Окрім цього, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що позивач була присутня на похоронах ОСОБА_5 , а відтак їй було відомо про відкриття спадщини після його смерті. Щодо наведених доводів, апеляційний суд зазначає, що ухвалюючи оскаржуваного рішення, суд першої вирішував питання щодо поважності пропуску строку прийняття спадщини позивачкою у зв`язку із знаходженням її на лікуванні. Питання щодо встановлення дати з якої ОСОБА_3 стало відомо про смерть батька судом першої інстанції не вирішувалось, оскільки по-перше, факт обізнаності позивачки про смерть ОСОБА_5 ані нею, ані її представником в суді першої інстанції не оспорювався, по-друге на вирішення питання по суті не впливає.
Щодо зауважень апелянта про визнання судом першої інстанції виконання нотаріусом своїх обов`язків як обставини, що свідчить про неможливість визнання його пояснень достовірними, апеляційний суд звертає увагу, що зазначений довод апелянта ґрунтується на особистому та хибному тлумачні висновків, викладених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Так, як вбачається з оскаржуваного рішення відхиляючи пояснення завідувача Приморської державної нотаріальної контори Пенчева К.В., суд першої інстанції виходив з того, що складаючи 30.10.2017 р. від імені ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і заяву від імені ОСОБА_6 про відмову від прийняття спадщини, роз`яснюючи ОСОБА_1 зміст ст. ст. 225, 229-231, 233, 1268, 1269 і 1270 ЦК України, державний нотаріус Пенчев К.Л. не з`ясував відомості стосовно кола спадкоємців(а.с. 56). Відповідно до п. 1.2. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. З`ясувавши у ОСОБА_1 або ОСОБА_6 наявність ще одного спадкоємця за законом, а саме ОСОБА_3 , державний нотаріус Пенчев К.Л. повинен був на виконання вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат» повідомити ОСОБА_3 про відкриття спадщини або зробити її виклик шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Сукупність зазначених обставин є підставами для відхилення судом показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відвідування ОСОБА_3 нотаріальної контори до спливу 6 місячного строку прийняття спадщини.
Таким чином, підставою неприйняття до уваги пояснень ОСОБА_15 судом першої інстанції було не виконання ним своїх повноважень, а навпаки їх неналежне виконання під час складання 30.10.2017 р. відповідних заяв.
Щодо зауважень апелянта про хибність посилань суду першої інстанції на правову позицію, викладену у постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 17 жовтня 2018 року (справа № 681/203/17-ц), оскільки обставини справ не є тотожними, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, враховував правові висновки викладені у вищенаведеній постанові, виключно в частині визначення принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що враховуючи втручання за рішенням суду у мирне володіння неповнолітнім ОСОБА_4 успадкованим майном є виправданим та доречним.
Посилання ж суду першої інстанції на те, що свідку ОСОБА_7 відома думка ОСОБА_1 щодо позову ОСОБА_3 ОСОБА_1 їй заявила, що у вирішенні цього питання вона покладається на розсуд суду, у разі задоволення заперечувати не буде, хоч і є помилковими, однак на правильність вирішення справи по суті не впливають.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, приходить до висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки зазначені останнім доводи причин пропуску такого строку є поважними. 
Таким чином, враховуючи вище наведене, положення діючого цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року - залишити без змін. 

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

                                                                       Р.Д. Громік

                                                                       М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                А.І. Дрішлюк

22.10.2020 року                                                                 м. Одеса