ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2-1693/10/16                Головуючий суддя І інстанції Золотарьова Л.І.
Провадження № 22-ц/818/4578/20        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: забезпечення позову

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року                                                         м. Харків.
       Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2010 року, ухвалену у складі судді Золотарьової Л.І., по цивільній справі за заяво. Акціонерного товариства «ОТП Банк» про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2010 року заяву представника АТ «ОТП Банк» про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 , квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 лютого 2000 року приватним нотаріусом ХМНО Кравченко С.В. р.№2265.
Накладено арешт на автомобілі а саме автомобіль «MITSUBISHI GRANDIS» 2006 року випуску, колір сірий, д/н НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_3 , автомобіль «HYNDAI VERACRUZ», 2008 року випуску, колір чорний, д/н НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_3 .
20 липня 2020 року з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу звернулась ОСОБА_1 та посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2010 року якою накладено арешт на двокімнатну ізольовану квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка належить їй на підставі договору дарування від 01.02.2010 року.
В обґрунтування скарги зазначила, що у травні 2020 року звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Коссе Л.М. з приводу відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі договору дарування від 01 лютого 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В., реєстровий №76. Право власності на квартиру зареєстровано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 01.02.2010 року р.н.29498819.
Зазначає, що приватний нотаріус повідомив, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень накладено заборону на відчуження її квартири на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова. Посилаючись на те, що арешт на кватиру було накладено з метою забезпечення позову щодо колишнього власника квартири ОСОБА_3 , на момент коли вона вже набула право власності на зазначену квартиру, вважає ухвалу Київського районного суду м. Харкова незаконною, та такою, що порушує її право власності на майно.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що ОСОБА_3 на праві власності належить нерухоме майно, що підтверджується довідкою №230/3 від 28.01.2010 року виданою КП «ХМБТІ» та транспортні засоби, що підтверджується довідкою №261 від 19.012010 року виданою управління Державтоінспекції УМВС України в Харківській області, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 зазначала, що вона є власником майна, на яке ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2010 року накладено арешт, чим порушуються її права.
З копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що станом на 12.05.2010 року власником квартири АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3 .
Окрім цього, заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2010 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь позивача 829128 грн 33 коп. заборгованості за кредитним договором, та по 910 грн судового збору з кожного та зазначене рішення наразі виконується.
Отже, враховуючи, характер спірних правовідносин, судом першої інстанції у відповідності з положеннями ст.150 ЦПК України правомірно забезпечено позов для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення.
Також, судова колегія зауважує, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі №639/6328/20 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Слоневська Д.В. про визнання договору дарування від 01.02.2020 року недійсним.
З огляду на те, що в межах даної справи суд першої інстанції у відповідності з вимогами чинного законодавства застосував забезпечення позову у вигляді арешту майна боржника, яке належало йому на праві власності, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 що зазначеним рішенням порушується її право власності на майно спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2010 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
       Повний текст судового рішення виготовлено листопада 17 листопада 2020 року.

Головуючий                                                         В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                         І.В.Бурлака.        

                                                                                                                                О.М.Хорошевський.