ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року	Львів	Справа № 461/4009/15-а пров. № А/857/11672/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року, головуючий суддя - Фролова Л.Д., ухвалене о 20:12 год. у м. Львові, повний текст якого складено 09.07.2020 року, у справі за адміністративним позовом Депутата Львівської міської ради Грицевича Романа Євгеновича, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1 , релігійна організація "Згромадження сестер Св. Йосифа Обручника пречистої Діви Марії Української греко-католицької церкви" до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1 до міського голови м. Львова Садового Андрія Івановича, депутата Верховної ради України - Синютки Олега Михайловича про визнання протиправними дій та бездіяльності, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівський домобудівний комбінат", Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, Управління "Секретаріат Ради" Львівської міської ради, Державне підприємство "Державний інститут проектування міст "Містопроект",-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року позивач - депутат Львівської міської ради ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 26 лютого 2015 року №4363 «Про затвердження детального плану території у межах вул. Б. Хмельницького, вул. Мідної, вул. Творчої, проектованої хордової магістралі». 
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оскарженою ухвалою порушуються його права, як представника територіальної громади в контексті частини другої статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки, будучи депутатом міськради, несе відповідальність перед виборцями, в тому числі і щодо виконання передвиборчої програми, які звернулися до нього з приводу неправомірних дій відповідача та її посадових осіб. Крім того, під час розробки детального плану та прийняття ухвали про його затвердження було допущено порушення норм чинного законодавства. В результаті неповного формулювання назви громадського слухання, яке було проведене 17 лютого 2014 року порушено вимоги статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що призвело до порушення прав мешканців вул. Загірної на інформацію, прав на участь в громадських слуханнях, прав подавати пропозиції та за необхідності брати участь у створенні погоджувальної комісії для вирішення спірних питань у відповідності до статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зокрема, в порушення вимог частини третьої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 555 (далі - порядок № 555) не було оприлюднене рішення про розробку детального плану, про початок розробки детального плану органи влади та розробники не повідомили мешканців, які проживають на території, яка входить до нього, після проведення громадських слухань не було оприлюднено відповідного протоколу. Натомість на сайті міськради оприлюднено протокол громадського обговорення, яке відбулося у ДП «Львівмістопроект» 27 березня 2014 року.
10 квітня 2015 року третя особа - ОСОБА_1 звернулась до суду із самостійними позовними вимогами, в яких, з урахуванням уточнень, просила визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету міськради від 02 серпня 2013 року № 648 «Про розроблення детального плану території у межах вул. Б. Хмельницького, вул. Мідної, вул. Творчої, проектованої хордової магістралі»; визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 26 лютого 2015 року № 4363 «Про затвердження детального плану території у межах вул. Б. Хмельницького, вул. Мідної, вул. Творчої, проектованої хордової магістралі»; зобов`язати Львівську міську раду уточнити назву детального плану території відповідно до вимог законодавства, а також оприлюднити необхідну інформацію стосовно цього детального плану та створити погоджувальну комісію та врахувати інтереси громадськості відповідно до вимог статті 21 Закону 3038-VI; визнати незаконними дії та бездіяльність міського голови м. Львова ОСОБА_7 щодо неналежного захисту прав та інтересів третьої особи та двох її неповнолітніх дітей, територіальної громади м. Львова під час розроблення та прийняття ухвали Львівської міської ради від 26 лютого 2015 року № 4363 та рішення виконавчого комітету міськради від 02 серпня 2013 року № 648; визнати незаконними дії ОСОБА_9 (станом на 02 серпня 2013 року заступника міського голови м. Львова) щодо підписання ним рішення виконавчого комітету міськради від 02 серпня 2013 року № 648 у зв`язку із відсутністю у нього повноважень на підписання такого рішення.
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є землекористувачем ділянки, яка входить до розробленого детального плану території. На цій ділянці розміщено житло її родини, а затверджений детальний план території порушує її права та інтереси. Крім того, вона являється координатором вуличного комітету та представляє інтереси мешканців вулиці Загірної у м. Львові. Вважала, що детальний план території, затверджений ухвалою міської ради містить велику кількість порушень. Зокрема, її та мешканців не було повідомлено належним чином про розробку цього детального плану, також проведення громадського слухання не було оприлюднене у встановленому законом порядку. При проведенні громадських слухань графічні матеріали до детального плану території надані громадськості не були, такі представлені лише в суді. Зазначає, що встановити за який саме детальний план проголосували депутати на сесії міської ради неможливо, оскільки картографічні матеріали плану були опубліковані не у повному обсязі. Вважає, що відповідачі не довели суду законності своїх дій щодо підготовки та ухвалення оскаржуваних рішень виконкому та міської ради; крім того, оскаржуване рішення виконавчого комітету підписане на міським головою - головою комітету, а виконуючим обов`язки - заступником міського голови ОСОБА_9
13 липня 2015 року релігійна організація «Згромадження сестер Св. Йосифа Обручника пречистої Діви Марії Української греко-католицької церкви», як третя особа, звернулась до суду з самостійними позовними вимогами, відповідно до яких просила визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету міськради від 03 жовтня 2014 року № 759 «Про погодження детального плану території у межах вул. Б. Хмельницького, вул. Мідної, вул. Творчої, проектованої хордової магістралі» та ухвали міськради № 4363 «Про затвердження детального плану території у межах вул. Б. Хмельницького, вул. Мідної, вул. Творчої, проектованої хордової магістралі».
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року за результатами розгляду касаційних скарг представника депутата Львівської міської ради ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_1 постанова Галицького районного суду м. Львова від 15 вересня 2015 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд.
Вказаною вище постановою від 19.02.2019 року Верховний Суд дійшов висновку про те, що в ході розгляду справи не було встановлено порушення оскарженим рішенням відповідача законних прав, свобод та інтересів ОСОБА_6 , доказів їх порушення позивачем, на якого в силу частини першої статті 71 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) покладено обов`язок доказування подано не було.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року позов третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 , релігійної організації «Згромадження сестер Св. Йосифа Обручника пречистої Діви Марії Української греко-католицької церкви» - задоволено частково; визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 26 лютого 2015 року № 4363 «Про затвердження детального плану території у межах АДРЕСА_1 . Творчої, проектованої хордової магістралі»; у задоволенні решти позовних вимог третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 , релігійної організації «Згромадження сестер Св. Йосифа Обручника пречистої Діви Марії Української греко-католицької церкви», позову депутата Львівської міської ради ОСОБА_6 - відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині, якою задовольнити її самостійні позовні вимоги та позовні вимоги релігійної організації «Згромадження сестер Св. Йосифа Обручника пречистої Діви Марії Української греко-католицької церкви», до яких вона приєдналась. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що  оскаржене рішення від 02 серпня 2013 року № 648 «Про розроблення детального плану території у межах АДРЕСА_1 . Творчої, проектованої хордової магістралі» прийняте неповноважним органом, без результатів містобудівного моніторингу та підписане заступником міського голови ОСОБА_9 , замість секретарем ради, в разі відсутності міського голови. Судом першої інстанції взагалі не надано правової оцінки правомірності дій ОСОБА_9 та міського голови ОСОБА_7 . У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що усі відповідачі у даній справі жодним чином не довели у цій справі, що вони діяли законно, обґрунтовано, з дотриманням вимог законодавства. Усі наявні в матеріалах справи докази свідчать про протиправність оскаржених рішень та дій відповідачів.  
В судовому засіданні апелянт - ОСОБА_1 та третя особа - ОСОБА_4 підтримали подану апеляційну скаргу, вважають оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримали доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Представник Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради та представник  Державного підприємства "Державний інститут проектування міст "Містопроект" заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржене рішення суду в частині його оскарження законним та обґрунтованим та просили вийти за межі апеляційних вимог, скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , представників Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради та Державного підприємства "Державний інститут проектування міст "Містопроект", перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням виконавчого комітету Міськради від 03 жовтня 2014 року № 759 «Про погодження детального плану території у межах АДРЕСА_1 . Творчої, проектованої хордової магістралі» було вирішено погодити такий детальний план у складі з розробленою планувальною структурою забудови території, планом червоних ліній вулично-дорожньої мережі і визначенням містобудівних умов та обмежень земельних ділянок у комплексі з оточуючою забудовою на суміжних територіях, пропозиціями з інженерного забезпечення та захисту території, заходами щодо дотримання санітарно-гігієнічних, протипожежних нормативів та вимог з ліквідації аварійних ситуацій.
Ухвалою Міськради від 26 лютого 2015 року № 4363 від 26.02.2015 «Про затвердження детального плану території у межах АДРЕСА_1 . Творчої, проектованої хордової магістралі» було затверджено детальний план у складі з розробленою планувальною структурою забудови території, планом червоних ліній вулично-дорожньої мережі, схемою функціонального зонування території (планом зонування території) з визначенням містобудівних умов та обмежень земельних ділянок, пропозиціями з інженерного забезпечення та захисту території, заходами щодо дотримання санітарно-гігієнічних, протипожежних нормативів, реалізації детального плану території, а також вимог з ліквідації аварійних ситуацій.
Також матеріалами справи підтверджено, що в період з 23 січня по 21 лютого 2014 року тривало громадське слухання щодо врахування громадських інтересів під час розроблення детального плану території у межах АДРЕСА_1 .
Замовником містобудівної документації є управління архітектури департаменту містобудування Міськрада, відповідальним за розроблення та фінансування детального плану території - ТзОВ «Львівський домобудівний комбінат», а розробником - ДП «Державний інститут проектування міст «Містопроект». Дана обставина встановлена матеріалами розгляду пропозицій поданих в рамках громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення детального плану території у межах АДРЕСА_1 , затверджених Львівським міським головою 10 червня 2014 року, копія яких міститься в матеріалах адміністративної справи. Також матеріали були розміщені на офіційному веб-сайті Міськради - city-adm.lviv.ua.
З даних матеріалів також видно, що оголошення про проведення громадських слухань було розміщено на сайті Міськради у рубриці «Громадські слухання» та опубліковано у газеті «Львівська пошта» № 2 (756) від 23 січня 2014 року.
Крім того, в матеріалах вказується на те, що з відповідною проектною документацією можна було ознайомитися на сайті Міськради та у відділі громадського партнерства управління «Секретаріат ради» Міськради за адресою: пл. Ринок, 1 тел. 297 59 63.
17 лютого 2014 року було проведено громадське обговорення вищевказаної містобудівної документації за адресою: каб. 202, пл. Ринок, 1, м. Львів, для участі в якому зареєструвалося 11 осіб.
З протоколу громадського обговорення, яке відбулося 17 лютого 2014 року, встановлено, що під час обговорення було заслухано думку присутньої на ньому мешканки вул. Загірної Бобко У.П.
За результатами проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення детального плану території у межах вул. Б.Хмельницького, вул. Мідної, вул. Творчої у м. Львові було зареєстровано, серед інших, заяву ОСОБА_8 від 20 лютого 2014 року № З-І-3319 із запереченнями щодо реалізації проекту детального плану території, колективну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_1 від 20 лютого 2014 року № З-Ко-3314 із зауваженнями та вимогами жителів вул. Загірної.
В подальшому, на вимогу мешканців району за участі представника управління архітектури управління «Секретаріат ради» та розробника детального плану території 27 березня 2014 року в приміщенні інституту «Містопроект» було проведено додаткову ознайомчу зустріч з мешканцями з метою роз`яснень рішень детального плану території у межах АДРЕСА_1 та врахування додаткових обґрунтованих зауважень заявників для коригування містобудівної документації та її подальшого затвердження.
З протоколу додаткової ознайомчої зустрічі, яка була проведена 27 березня 2014 року суди встановили, що на ній були присутніми серед інших ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
На даній зустрічі було вирішено додатково надати можливість мешканцям - власників забудови та земельних ділянок по АДРЕСА_2 , звернутися до розробників детального плану території (ДП ДІПМ «Містопроект») для ознайомлення з даним проектом до 04 квітня 2014 року, а також згідно зауважень та побажань мешканців внести корективи і уточнення до проекту детального плану території в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, стандартів і правил.
На колективну заяву мешканців вул. Загірної управлінням «Секретаріат ради» Львівської міської ради листом від 19 березня 2014 року за № 01-62 вих. була надана відповідь.
01 квітня 2014 року мешканці вул. Загірної повторно подали колективну заяву міському голові м. Львова з проханням забезпечити належний контроль за дотриманням прав та захисту інтересів мешканців вулиці Загірної, які порушені в процесі складання проекту та проведення 17 лютого 2014 року громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розгляду детального плану території у межах вул. Б.Хмельницького, вул. Мідної, вул. Творчої у м. Львові, про які їм не було відомо.
09 квітня 2014 року Управлінням «Секретаріат ради» Львівської міської ради на дане колективне звернення було надано відповідь за № 01-93вих, в якій роз`яснено, що оголошення про проведення громадських слухань було проведено у відповідності до вимог Порядку №555, назва громадського слухання була сформульована відповідно до назви матеріалів детального плану території, розробленого ДП ДІПМ «Містопроект» та наданого управлінням архітектури Міськради 09 січня 2014 року, інформація про проведення громадського слухання була розміщена на прохання відділу громадського партнерства управління «Секретаріат ради» зусиллям працівників ЛКП «Збоїща-408», про що свідчить лист директора підприємства, а також роз`яснено, що Законом № 3038-VI не передбачено процедури проведення повторного громадського слухання щодо врахування громадських інтересів під час розроблення містобудівної документації, натомість цей Закон зобов`язує органи місцевого самоврядування не розглядати зауваження та пропозиції до детального плану території, подані після встановленого строку для подання пропозицій.
Крім того, 22 квітня 2014 року від імені мешканців вулиці Загірної ОСОБА_1 подала заяву на ім`я начальника управління «Секретаріат ради» Міськради Зубача Л.Л., на яку 03 червня 2014 року була надана відповідь, 19 червня 2014 року - на ім`я міського голови м. Львова та начальника управління «Секретаріат ради» Міськради також від імені мешканців вулиці Загірної ОСОБА_1 подала скарги, на які 26 червня 2014 року за № 01-221вих була надана відповідь з аналогічними роз`ясненнями, 17 липня 2014 року через центр надання адміністративних послуг була подана скарга, на яку 14 серпня 2014 року за № 01-310вих надана відповідь, скарга від 27 серпня 2014 року, на яку надана відповідь від 24 вересня 2014 року за № 01-349вих, а також звернення від 06 жовтня 2014 року, на яке 04 листопада 2014 року за № 1104-835 була надана відповідь, після чого було звернення від 05 грудня 2014 року, на яке надано відповідь від 26 грудня 2014 року за № 01-526вих, в якій йдеться про надання попередньо вичерпної відповіді та роз`яснено право оскарження її в судовому порядку.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт нестворення погоджувальної комісії та, як наслідок, неопублікування відповідно до вимог п. 16 Порядку № 555 у двотижневий строк результатів обговорень, в умовах існування спірних питань з громадськістю, безпосередньо із жителями та землекористувачами ділянок у межах розроблюваного плану, свідчить про порушення відповідачем - Львівською міською радою процедури прийняття рішення про затвердження детального плану території. А інші обставини наведені третіми особами із самостійними вимогами не свідчать про порушення норм законодавства з боку відповідачів. Так, не встановлено судом підстав для визнання протиправним та скасування рішення виконкому від 02 серпня 2013 року № 648, зобов`язання міської ради змінити назву оскаржуваного рішення від 26 лютого 2015 року та визнання протиправними дії міського голови та його заступника щодо підписання вказаних вище рішень та неналежного захисту прав третьої особи ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів зазначає, що в ході розгляду даної справи судом не встановлено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права відтак відсутні підстави виходити за межі доводів та вимог апеляційної скарги.
В частині позовних вимог третьої особи про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету міськради від 02 серпня 2013 року № 648 «Про розроблення детального плану території у межах АДРЕСА_1 . Творчої, проектованої хордової магістралі», колегія суддів зазначає наступне.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР, в редакції на момент прийняття оскарженого рішення).
Як встановлено ст. 1 Закону №280/97-ВР виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.
Відповідно до частини 2 ст. 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Також статтею 11 вказаного Закону передбачено, що Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. 
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. 
Главою 2 Закону №280/97-ВР встановлено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Статтею 33 Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження щодо організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.
Згідно з Розділом II Додатку до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010 року (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) та Положення про виконавчий комітет Львівської міської ради, затвердженого Ухвалою № 975 від 21.06.2007 року до повноважень виконавчого комітету Львівської міської ради належить надання дозволу на розроблення та затвердження детальних планів територій, внесення змін до детальних планів територій у встановленому законодавством порядку, попередній розгляд планів зонування територій.
Таким чином, приймаючи оскаржене рішення від 02 серпня 2013 року № 648 «Про розроблення детального плану території у межах вул. Б. Хмельницького, вул. Мідної, вул. Творчої, проектованої хордової магістралі» виконавчий комітет Львівської міської ради діяв виключно в межах покладених на нього повноважень, відтак таке рішення прийнято повноважним на це органом.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що статтею 53 Закону №280/97-ВР основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету. 
Матеріалами справи підтверджено, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02 серпня 2013 року № 648 підписане заступником міського голови у статусі в.о. міського голови м. Львова ОСОБА_9
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта про те, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02 серпня 2013 року № 648 підписане неуповноваженою особою, а також незаконність дій ОСОБА_9 (станом на 02 серпня 2013 року заступника міського голови м. Львова) щодо підписання ним такого рішення.
Також, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що зазначення судом першої інстанції відповідача - ОСОБА_9 в статусі депутата Верховної Ради України жодним чином не вплинуло на правомірність прийняття оскарженого рішення, оскільки правомірність його дій перевіряються судом на момент виникнення спірних правовідносин, коли він перебував заступником міського голови м. Львова.
Щодо покликання апелянта на те, що розробка детального плану території відбувалась без результатів містобудівного моніторингу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, за правилами статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.
Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.
Детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).
Статтею 23 вказаного Закону встановлено, що містобудівний моніторинг - система спостережень, аналіз реалізації містобудівної документації, оцінки та прогнозу стану і змін об`єктів містобудування, які проводяться відповідно до вимог містобудівної документації та спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних і громадських інтересів.
Результати містобудівного моніторингу постійно вносяться до містобудівного кадастру та оформляються у вигляді аналітичного звіту, який враховується під час розроблення програм соціально-економічного розвитку та внесення змін до містобудівної документації.
Пунктом 1.4 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.11.2011 року №290, передбачено, що організація розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї здійснюється шляхом забезпечення: оприлюднення рішення про розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї; визначення розробника містобудівної документації або внесення змін до неї та укладання договору з урахуванням положень, встановлених Законом України "Про публічні закупівлі" ( 922-19 ); складання разом із розробником та затвердження проекту завдання на розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї; надання розробнику вихідних даних, а також вимог щодо розміщення об`єктів державного й регіонального значення або доручення щодо їх збирання; фінансування розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї відповідно до укладеного договору; надання розробнику оновленої картографічної основи, складеної відповідно до вимог законодавства; здійснення контролю за розробленням або внесенням змін до містобудівної документації; узгодження проекту містобудівної документації з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, в частині врегулювання питань щодо територій спільних інтересів; розгляду проекту містобудівної документації архітектурно-містобудівною радою згідно зі статтею 20 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ( 3038-17 ); подання проекту містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України, містобудівної документації з планування територій на регіональному рівні, генерального плану міст експертній організації для проведення експертизи в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 №548 ( 548-2011-п ) "Про затвердження Порядку проведення експертизи містобудівної документації"; подання на затвердження завершеного проекту містобудівної документації. 
Тоді як пунктом 5.1 вказаного Порядку встановлено, що рішення щодо внесення змін у містобудівну документацію приймається на підставі, зокрема, результатів моніторингу її реалізації, який проводиться відповідно до Порядку проведення містобудівного моніторингу, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.09.2011 року №170 ( z1268-11 ), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.11.2005 року за №1268/20006
Таким чином, слід дійти висновку про те, що результати містобудівного моніторингу є підставою для внесення змін у містобудівну документацію, але аж ніяк не безумовною складовою під час розроблення містобудівної документації, а доводи апелянта в цій частині є помилковими.
З обставин справи також неможливо встановити в чому полягають незаконні дії та бездіяльність міського голови м. Львова ОСОБА_7 щодо неналежного захисту прав та інтересів третьої особи та двох її неповнолітніх дітей, територіальної громади м. Львова під час розроблення та прийняття ухвали Львівської міської ради від 26 лютого 2015 року № 4363 та рішення виконавчого комітету міськради від 02 серпня 2013 року № 648.
Колегія суддів також вважає безпідставними посилання апелянта на протиправність оскарженого рішення виконавчого комітету міськради від 02 серпня 2013 року № 648 через те, що ним передано повноваження з розробки детального плану території приватній особі - ТзОВ "Львівський домобудівний комбінат", оскільки вказаним рішення ТзОВ "Львівський домобудівний комбінат" зазначено відповідальним за розроблення та фінансування детального плану території, а розробником визначено ДП «Державний інститут проектування міст «Містопроект».
Встановлення відповідальним за розроблення та фінансування детального плану території ТзОВ "Львівський домобудівний комбінат" не свідчить про протиправність такого рішення, оскільки зазначена обставина чинним законодавством не заборонена, а ініціатором з розробки детального плану території було саме ТзОВ "Львівський домобудівний комбінат".
Також покликання апелянта про обізнаність міського голови м. Львова ОСОБА_7 щодо громадських слухань для врахування громадських інтересів під час розроблення детального плану території вул. Б.Хмельницького, вул. Мідної та вул. Творчої у м. Львові не може свідчити про протиправну бездіяльність або протиправні дії останнього.
Також колегія суддів звертає увагу, що назва детального плану території жодним чином не впливає на правомірність прийняття оскаржених рішень та правомірність дій суб`єктів владних повноважень.
Слід також звернути увагу на те, що покликання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні належним чином завірені копії оскаржених рішень та ухвали є надуманими та жодним чином не підтвердженими, оскільки такі містяться в матеріалах справи та є належним чином завіреними (т. 5 а.с. 81, т. 5 а.с. 118, т. 2 а.с. 56).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France" № 17862/91), у справі "Вєренцов проти України"№ 20372/11).
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
">Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року у справі №461/4009/15-а - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 04 січня 2021 року.