У х в а л а  
 
09 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 752/3394/19
провадження № 61-14975 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна,
 
В с т а н о в и в:
 
08 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , надіславзасобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Голосіївського районного суду   м. Києва від 25 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, заявник у касаційній скарзі наводить певні рішення судів касаційної інстанції, однак при цьому не вказує чітко підстави касаційного оскарження згідно вимог частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, заявнику необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, крім іншого, чітко та належним чином підстави (підставу) касаційного оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року, року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
У порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено засоби зв`язку та адресу електронної пошти ОСОБА_1 , та не вказано про їх відсутність.
 
Враховуючи наведене, заявнику необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу, із зазначенням у ній, крім іншого, засоби зв`язку та адресу електронної пошти ОСОБА_1 , або зазначити про їх відсутність.
 
Крім того, відповідно до частини першої статті 25 та частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
 
Таким чином, касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас у касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подано скаргу.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена за змістом касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Натомість, у касаційній скарзі міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв`язку із важким матеріальним становищем ОСОБА_1 .
 
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
 
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:               а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
Разом із цим, належних доказів (документів) на підтвердження перебування ОСОБА_1 у важкому матеріальному стані, зокрема, належних доказів про розмір його доходів за весь попередній календарний рік (12 місяців), його представником ОСОБА_2 до касаційної скарги не додано, оскільки надані копії документів не містять відповідної інформації, а тому не підтверджують низький рівень доходів або їх відсутність у ОСОБА_1 за весь попередній календарний рік. При цьому, слід зазначити, що надані документи щодо підтвердження матеріального стану ОСОБА_1 не є належними доказами, оскільки подані до суду з порушення вимог статті 95 ЦПК України.
 
Отже, слід відмовити в задоволенні клопотання заявника про відстрочення від оплати судового збору за подання даної касаційної скарги.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня            2019 року становив 1 921,00 грн.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Таким чином, за подання даної касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року, заявнику необхідно надати докази оплати судового збору в розмірі 19 210,00 грн (1 921,00*5*200%) або надати належні докази на підтвердження права ОСОБА_1 на пільги при сплаті судового збору за подання касаційної скарги.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК Україникасаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.
 
Згідно частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
 
Відповідно до пункту четвертого Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, ордер, який видається адвокатом, повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. Згідно з пунктом дванадцятим зазначеного Положення, ордер має містити, зокрема, назву органу, в якому надається правова допомога адвокатом.  
 
Представником  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на підтвердження повноважень щодо представництва інтересів  ОСОБА_1 надано ордер від 06 жовтня 2020 року № НОМЕР_1. Однак, у графі «Назва органу, у якому надається правова допомога» зазначено «Касаційний цивільний суд у складі Верхового суду України», тобто неправильно зазначено назву органу (суду), в якому надається правова допомога адвокатом.
 
Відповідно до частини першої статті 25 та частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій, та який розпочав роботу 15 грудня                   2017 року.

Таким чином, представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , необхідно надати належним оформлені докази (ордер) на підтвердження повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко