П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 1540/4113/18	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання  протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:
-                    визнати протиправною бездіяльність щодо неврахування при перерахунку пенсії, з 01.01.2018 року, надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, надбавки за роботу з таємними документами у розмірі 10 відсотків посадового окладу, премії у розмірі 10 відсотків посадового окладу;
-                    зобов`язати провести перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 68 % грошового забезпечення, з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, надбавки за роботу з таємними документами у розмірі 10 відсотків посадового окладу, премії у розмірі 10 відсотків посадового окладу;
-                    визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати 100 відсотків підвищення пенсії з 01.01.2018 року;
-                    зобов`язати здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії з 01.01.2018 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував, що врахування пенсійним органом, при перерахунку пенсії, лише посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткову надбавку за вислугу років, суперечить вимогам вимог пункту 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі – Закон №2262), постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року (далі - Постанова №704).

Позивач вважає, що на підставі вказаних нормативно-правових актів, має право на перерахунок пенсії з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, установлених законодавством, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Також позивач зазначав про його право на отримання перерахованого розміру пенсії, з урахуванням 100 відсотків донарахованих сум підвищення пенсії після її перерахунку з 01.01.2018 року.
Розстрочення на значний термін виплати сум підвищення перерахованої пенсії є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідні суми доплати до пенсії слід вважати «майном», у значенні цього протоколу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року, розглянутого за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії.
Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, з урахуванням 100 відсотків від підвищення пенсії та здійснити виплату донарахованих сум,  з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позову суд відмовив.

Відмовляючи в задоволенні вимог про протиправність неврахування, при перерахунку пенсії з 01.01.2018 року, додаткових видів грошового забезпечення, суд першої інстанції зазначив, що пенсійний орган правомірно використовував при перерахунку пенсії довідку уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, де зазначено: посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років..

Задовольняючи іншу частину позову, суд першої інстанції вважав, що право позивача на отримання 100% перерахованої, з 01 січня 2018 року, пенсії було порушено через прийняття Кабінетом Міністрів України постанови «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» №103 (далі – Постанова №103), яка скасована судом та є нечинною.
Також суд погодився з доводами позивача, що його право на отримання перерахованого розміру пенсії з 01.01.2018 року, підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і, що відповідні суми доплати до пенсії, за результатом проведення перерахунку, слід вважати «майном» у значенні цього положення. А, отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ГУ ПФУ в Одеській області просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, наполягає на тому, що пунктом 2 Постанови №103 виплата різниці перерахованого розміру пенсії здійснювалася поетапно (з 01 січня 2018 року – 50%, з 01 січня 2019 року – 75%, з 01 січня 2020 року – 100%).
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що пункти 1, 2 Постанови №103 втратили чинність лише з 05 березня 2019 року, на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, а тому на момент виникнення спірних правовідносин пункти 1, 2 Постанови №103 були чинними та підлягали застосуванню.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України №593 від 30 вересня 2009 року звільнений у запас за пунктом «б» частини шостої (за станом здоров`я) (а.с.85-86).
Вислуга становить 25 років 8 місяців 13 днів (а.с.87).
Згідно протоколу за пенсійною справою №1501005752 від 26.11.2009 року, позивачу була призначена пенсія у розмірі 68 відсотків від грошового забезпечення та складалася з:
-          посадового окладу;
-          окладу за військове звання;
-          процентної надбавки за вислугу років 40%;
-          надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%;
-          надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами 10%;
-          премії у розмірі 10% (а.с.74).
01 травня 2018 року, ГУ ПФУ в Одеській області, на виконання Постанов №103,  №704, за нормами чинними на 01 березня 2018 року, керуючись Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок №45), здійснило позивачу з 01.01.2018 р. перерахунок пенсії (а.с.80).
Розмір пенсії позивача, після проведення перерахунку становить 7 476,00 грн. та складається з 68% від:
-          посадового окладу – 5920,00 грн.;
-          окладу за військовим званням – 1410,00 грн.;
-          надбавки за вислугу років 50% - 3665,00 грн.
Згідно Постанови №103, підвищення пенсії позивача складає 4693,58 грн. З них виплачується: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення – 2346,79 грн.; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75% від підвищення – 3520,19 грн.; з 01.01.2020 року щомісячно 100% від підвищення – 4693,58 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину четверту статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у такій редакції: «усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій» (набрання чинності з 01.01.2017).
Таким чином, починаючи з 01.01.2017 року законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (в редакції постанови № 103), перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Постановою  №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно та схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами.
Пунктом 1 постанови № 103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №704).
Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:
з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;
з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року ( пункт 2 постанови № 103).
У разі коли внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією постановою, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій ( пункт 4 постанови № 103).
З наведеного слідує, що військовослужбовцям та деяким іншим особам перерахунок пенсій здійснюватиметься із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року - окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Виплата перерахованих пенсій здійснюватиметься поетапно починаючи з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Органи Пенсійного фонду здійснюватимуть перерахунок пенсій на підставі довідок про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, які будуть видані відповідними міністерствами та відомствами.
За таких обставин, збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього військовослужбовця на підставі постанови № 704.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених, відповідно до Закону № 2262-ХІІ,  пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Таким чином, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року, на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, пункту 4 Порядку № 45.
При цьому, Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним шляхом прийняття Порядку № 45.
Як вбачається зі змісту пунктів 1, 2 постанови № 103, нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку. Крім того, вказаними пунктами постанови № 103 фактично зменшено розмір доплат до пенсій за результатами перерахунку у 2018 та 2019 роках.

Питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії», тому право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Законом № 2262-ХІІ.
Отже, вказане право підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття постанови № 103 було передбачено Законом № 2262-ХІІ.
Тому, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Дана правова позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 826/3858/18, згідно з якою право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.
Обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.
Юридична природа соціальних виплат, в тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права.
Так у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заява № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).
У справі «Кечко проти України» (Заява №63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.
Таким чином, оскаржувані пункти постанови № 103 всупереч вимогам частини третьої статті 1-1, статті 43, частини четвертої статті 63 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», змінюють умови і норми пенсійного забезпечення військовослужбовців.
З огляду на наведене, пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 є протиправними та такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.

Такий правовий висновок суду апеляційної інстанції побудований на висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року (справа №2040/7219/18, адміністративне провадження №К/9901/8033/19), який, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З приводу доводів скаржника, які побудовані на постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №700/668/16-а, про те, що пункти 1 та 2 Постанови №103 втратили чинність з 05 березня 2019 року, а тому суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати той закон або інший нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення відповідних правовідносин слід зазначити таке.
Суд апеляційної інстанції вважає наведені доводи такими, що не відповідають вимогам ч. 3 ст. 1-1 Закону № 2262-XII, згідно з якою зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, приписи підзаконного правового акта не відповідають нормам правових актів вищої юридичної сили – Конституції України та законів України, а також є дискримінаційними.
Варто відзначити, що при розгляді справ адміністративний суд у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України або іншому правовому акту повинен застосовувати правовий акт, який має вищу юридичну силу (ч. 3 ст. 7 КАС України).
Таким чином, доводи, викладені в апеляції, що при здійснені перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Одеській області діяло в межах чинного законодавства та виплата різниці перерахованого розміру пенсії має здійснюватися поетапно не узгоджуються з Конституцією та законами України, а також на висновках Верховного Суду.

Також колегія суддів не приймає посилання апелянта на постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №804 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 04.09.2019 року, та від 24.12.2019 року №1088 «Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», яка набрала чинності з 01.01.2020 року, оскільки вони не відносяться до предмету спору.

З приводу посилання апелянта на необґрунтованість судом першої інстанції стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору, що, на думку скаржника, призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, слід зазначити таке.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, КАС України чітко передбачено стягнення судових витрат, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, позаяк суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає рішення суду без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України до справ незначної складності відносяться справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, відсутні підстави для касаційного оскарження даного рішення.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                             Л. В. Стас

суддя                                                             Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 17.11.2020 року.