ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України
18 листопада 2020 року
м. Харків
справа № 638/12345/17
провадження № 22-ц/818/2396/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Огар І.В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 , 
відповідач - ОСОБА_3 , 
третя особа - Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області, 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року в складі судді Шишкіна О.В.,
в с т а н о в и в:
У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі, а саме - домоволодіння АДРЕСА_1 . 

Позовна заява мотивована тим, що земельні ділянки, площею 0,1435 га та 0,1000 га з розташованими на них житловим будинком АДРЕСА_2 , належать ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної власності, кожній належить по Ѕ частині. З моменту набуття сторонами права спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку вони мають право за взаємною згодою володіти та користуватись спільним майном. Оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та земельної ділянки, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

16 серпня 2017 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Клопотання мотивовано тим, що встановлення обставин, які входять до предмета спору потребує спеціальних знань в дослідженні об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій, відповідних документів та визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження зупинено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, висновок експерта являється письмовим доказом, запропоновані на вирішення екперта питання мають істотне значення для справи.

На вказану ухвалу суду першої інстанції 21 лютого 2020 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції проігноровано клопотання адвоката Мироненка І.С. - представника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи. Будучи повідомленими про дату та час розгляду справи, бажаючи висловити свою правову позицію щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, 06 лютого 2020 року адвокат Мироненко І.С. подала клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин неможливості бути присутньою в судовому засіданні. 07 лютого 2020 року відповідач за телефоном намагалась повідомити про причини неможливості її участі в судовому засіданні, однак повідомити суд за телефоном їй не вдалося. Таким чином, відповідачка була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права. Крім того, ухвала не відповідає вимогам статей 223, 263, а також пункту 12 частини першої статті 353 ЦПК України, оскільки відповідно до резолютивної частини ухвали вона може бути оскаржена тільки в частині зупинення провадження у справі.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позов стосується поділу майна в натурі, а саме - домоволодіння № НОМЕР_1 , загальною площею 365,00 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 

Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявлене клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу.

Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої стаття 43 ЦПК України).

Частиною першою та другою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Згідно з частиною першою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

У рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1994 року у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Матеріали справи свідчать, що інтереси ОСОБА_3 представляли ОСОБА_6 та ОСОБА_4 

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання, призначеного на 09 годину 30 хвилин 07 лютого 2020 року, що підтверджується відповідною розпискою від 28 листопада 2019 року (а. с. 182 т. 1), та не заперечується апелянтом. 

Разом із цим, 06 лютого 2020 року адвокатом Мироненко І.С. - представником ОСОБА_3 завчасно до суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин неможливості участі в судовому засіданні 07 лютого 2020 року у зв`язку з її занятістю в іншому судовому засіданні по кримінальному провадженню у Вищому антикорупційному суді з наданням відповідних доказів на підтвердження зазначених в клопотанні доводів. З метою з`ясування думки сторін та можливості висловлення своєї позиції стосовно призначення судової будівельно-технічної експертизи, адвокат просила не розглядати клопотання без участі відповідача та її представника (а. с. 186 т. 1). 

Проте суд першої інстанції, не надавши належної оцінки викладеним в клопотанні доводам сторони відповідачки щодо відкладення розгляду справи, зокрема щодо причин неможливості взяти участь у судовому засіданні, вирішив клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи без ОСОБА_3 та її представника, тим самим не надав можливості реалізувати передбачене статтею 43 ЦПК України право учасника справи надати свої пояснення, доводи, міркування та заперечення проти заявленого клопотання.

Розглянувши клопотання за відсутності відповідача та її представника, суд не з`ясував думку сторони відповідачки, чим позбавив її права бути заслуханою, що свідчить про невиконання судом першої інстанції інстанцій гарантій щодо справедливого і публічного розгляду справи, визначених статтею 6 Конвенції.

Згідно частиною першою статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обгрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                             А.В. Котелевець

Судді                                                                                        О.М. Хорошевський
                                                                       
       В.Б. Яцина