УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/1937/20 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г. 
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Шевчук А.М., Талько О.Б. 
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №285/1937/20 за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання дитини 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення  Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2020 року, яке ухвалено суддею Заполовською Т.Г. у м. Новоград-Волинський
встановив:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 10.04.1997р. по 25.09.2019р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина, який проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний це робити.   
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2020 р. та до досягнення сином повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.  У задоволенні решти вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування усіх обставин справи, просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір присуджених аліментів до твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано те, що він є інвалідом 2-ї групи, має хронічні захворювання, що позбавляє його можливості працювати та отримувати гідну заробітну плату. А розмір пенсіє по інвалідності, яку він отримує є незначним та становить лише 1638 грн. на місяць, а тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалася.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.04.1997 року, який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2019 р. було розірвано (а.с.2).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видано 16.07.2007 року виконкомом Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів суд першої інстанції, врахувавши стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, виходив з того, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак, відповідач ухиляється від утримання дитини та не надає матеріальну допомогу добровільно.
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, в тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як вбачається зі змісту постанови Верховного суду України по справі № 6-143цс13 від 05.02.2014 року зазначено, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Судом встановлено, що відповідачу  ОСОБА_2 з 21.04.2020 р. встановлена   друга група інвалідності за загальним захворюванням до 01.05.2021 року, протипоказана важка фізична праця, тривала хода. Відповідач не працює та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої станом на травень 2020 року становить 2638 грн. (а.с.22,23).
Розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2020 року становить 2318 грн. У зв`язку з чим, мінімально гарантований розмір присуджених аліментів на одну дитину віком від 6 років до 18 років не може бути меншим ніж 1159 грн. 
Разом з тим, той факт, що відповідач не працює та не має жодного доходу не позбавляє його обов`язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому інших осіб на своєму утриманні він не має.
Крім того, встановлена апелянту друга група інвалідності за загальним захворюванням не перешкоджає останньому працювати на посадах, що не пов`язані з фізичним навантаженням на організм (наукова, творча, розумова діяльність) та належним чином виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню сина ОСОБА_3 . 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан відповідача та право дитини на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати її до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам та прийшов до вірного висновку про можливість сплачувати відповідачем аліменти на утримання дитини у розмірі 1300 грн, що фактично дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення  з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді